2IO DISKISSION. 



tens skogar Mot vore enlif^t iiini upplattning fullt tillräckligt, att vederbö- 

 rande statbde|>artement u|)pdro{^c- utarbetandet af slutligt förslag till förnyade 

 flottningsstadganden åt en i tiottningsfrägor hemiiiastad i)erson jämte en jurist. 

 Någon större ap|)aral med en utredningskommission eller dylikt tror jag 

 icke \ara nödvändig. 



Disponenten, ledamoten af riksdagens första kammare A. Astrom: Nu- 

 nura torde den allmänna åsikten vara, att flottlederna äro att betrakta som 

 allmiinna vägar, med andra ord, att det här gäller ett sådant allmänt intresse, 

 att alla skäl föreligga för att staten skall ingri|)a. [ag menar icke, att staten 

 skall ingripa sa, att den genom att bekosta regleringen af tlottlederna ställer 

 <iem i ordning, men det tillkommer enligt min åsikt staten att verkställa den 

 reglering, som erfordras för att flottlederna skola kunna till fullo utnyttjas. 

 Hvad nu gäller Norrland, är villkoret för en billig flottning ett ordnande af 

 vattenståndet. Darförutan är en billig Hottning pä de norrländska älfvarna 

 omöjlig. Men det tinnes a tv en andra omständigheter, som onödigt fördvra 

 tlottningskostnadenia i Norrland. Jag tänker härvid först pä frågan angå- 

 ende förhällandet mellan de flottande och strandägarna. Den nu gällande 

 flottningsstadgan innehåller bestämmelser om att dessa förhållanden skola 

 regleras genom syner, för hvilkas verkställande strandägarna hafva att utse 

 en person, lioende hvar som helst inom landet och hvilken tillika med flott- 

 ningsföreningens utsedda svneman har att välja en tredje man. Det är klart, 

 att genom denna valfrihet i afseende ä synemans boningsort kan en syn sä 

 anordnas, att man far tram ett synekostnadshelopp, som vida öfverstiger det 

 skadeständsbelopp, som kan tilldömas strandägaren. Närmare föreskrifter 

 äro i detta fall enligt min tanke för tlottningens ordnande den allra nöd- 

 vändigaste sak. Man har Iramkastat den tanken att möjligen denna fråga 

 skulle kunna lösas därigenom, att Konungens befallningshafvande hvarje är 

 inom de olika socknarna utsage vissa ombud, som hade att verkställa de 

 syner, hvilka här äro föreskrifna. Därigenom skulle åtminstone de öfver- 

 drifna kostnader, som synerna nu förorsaka, helt bortfalla. 



En tredje sak, som vållar dyra fiottningskostnader är sorteringen af virket. 

 Det är icke alla norrländska floder, som ha förmånen att äga af naturen 

 lämpliga och billiga sorteringsställen, utan i de flesta fall måste sorteringen 

 anordnas genom särskilda dyrbara byggnader. Ju flera märken, som skola 

 utsorteras, dess svårare blir sorteringen. Så länge flottningsstadgan icke be- 

 stämmer något om, att hvarje märke skall betala en viss afgift, utan endast 

 att det skall ske en proportionell fördelning efter timmerantalet, kommer tim- 

 mertrafikanternas antal städse att ökas, så att utsorteringen slutligen blir all- 

 deles omöjlig. Jag anser därför att en blifvande flottningsstadga framför allt 

 bör upptaga villkoret utaf ett registrerad! märke, och att med detta märke 

 skall följa en viss afgift för att icke genom anmälningar till utsortering af 

 olika märken för en massa små virkespartier flottningskostnaderna i sin hel- 

 het allt för mycket skola fördyras. En talare har här i dag påpekat, att 

 det icke skulle vara så farligt att nedlägga penningar i dylika reglerings 

 företag. Jo, nog är så förhällandet i vissa tall, när det gäller mindre vatten- 

 drag. Jag skulle kunna anföra flera exempel härpå. Jag kan nämna ett. 

 där staten är skogsägare och rår om hela den omkringliggande skogen. Staten 

 sålde ett parti virke vid Olsbäcken i Sorsele socken, så reglerades vatten- 



