OMARBETNING AF GAI.LANUK KI.OTTNINGSrORKATTNINGAR. 2 I I 



draget af den som köpte virket, men ännu åtminstone ett tjugutal år därefter 

 har något mera virke icke kommit till detta vattendrag. Regleringen af vat- 

 tendraget visade nämligen, att tlottningskostnaderna där blefvo så stora på 

 grund af den ringa timmermängd, som vid regleringen beräknades, att staten 

 icke funnit med sin fördel förenligt att därstädes vidare sälja någon skog. 



Jag delar den meningen, att något måste göras, för att billiga penningar 

 skola anskaffas, och jag tror, att det skulle kunna ske, om regleringsutslagen 

 fastställdes för hela vattensystem med indelning af flottleden i zoner. Ar 

 detta möjligt, så råder icke något tvifvel om att de regleringar, som blifvit 

 verkställda, skulle kunna belånas på mycket billiga villkor. 



Jag ber sålunda för min del att få instämma med de talare, som yrkat 

 |)å att någonting med snaraste mätte göras i denna fråga. 



Skogschefen Wilh. Alund: Hvad beträffar herr .Aströms yttrande, 

 att någon risk skulle kunna förefinnas för att nedlägga pengar på reg- 

 leringsarbete i flottlederna, så kan nog detta någon gäng vara sant, men 

 det förutsätter dock att själf\a beräkningen är oriktig och att man vid be- 

 räknandet af skogstillgängen och ui)pgörandet af amorteringsplanen begått 

 något fel. Om kalkylerna äro riktiga, bör det i allmänhet ej vara någon 

 risk att nedlägga pengar i flottledsbyggnader. Nu är det en annan sak, som 

 utgör en stor olägenhet hos amorteringssystemet. Då en flottled blifvit reg- 

 lerad, hafva de flottande att erlägga bestämda afgifter per virkesenhet för 

 byggnadskapitalets amortering. Då vill gärna hvarje skogsägare vänta 

 på att de andra skola flotta, så att byggnadskapitalet blir guldet. Om sålunda 

 ingen bryr sig om att flotta, stiger förlagskapitalet för hvarje år med räntan, 

 6 å IG procent. Dessa olägenheter kunna emellertid endast uppstå i smärre 

 bi\attendrag. 



Disponenten O. Hellström: Inledaren yttrade i slutet af sitt föredrag, att 

 det skulle vara af intresse att höra olika meningar om den utredning, som 

 redan presterats, är tillfyllest eller om något ytterligare borde göras. Utan 

 att vilja underkänna betydelsen af den utredning, som presterats, vill jag 

 dock uttala den bestämda mening, att den ej är tillfyllest, utan att ännu en 

 hel del återstår att göra. 



Om man går till en hastig axplockning i domänstyrelsens utlåtande, så 

 finner man här och hvar saker, som förefalla dunkla. Jag skall anföra ett 

 par exempel. Det säges på ett ställe, att syneförrättningar af synnerligen 

 enkel natur skulle kunna anförtros åt kommunala förtroendemän. Men jag 

 gör mig den frågan: hvilka syneförrättningar äro af enkel natur? Naturligt- 

 vis är ej t. ex. flottledens storlek eller förrättningens omfattning härvidlag 

 bestämmande. Äfven om flottleden är liten, så gäller det ju alltid att reglera 

 det rättsliga förhällandet mellan dem, som bygga flottleden, samt strand- 

 ägaren, och detta rättsliga förhållande kan vara af så invecklad beskaftenhet, 

 att det behöfves fullständig sakkunskap för att reda ut detsamma. 



Ett annat exempel visar lika tvdligt, att den mening, som uttalats, är 

 sväfvande. Det säges, att skogsägaren skulle ha rösträtt vid flottningsför- 

 eningens stämmor i frågor rörande flottledens underhåll och KtTeckling. Hvad 

 menas med flottledens utveckling? Jag tror, att om man drager ut konse- 

 kvensen af detta uttalande, skall man komma därhän, att en skogsägare bör 

 ha rösträtt i afseende på val af styrelse, revisorer och flottningschef. Den 



