SÄDD ELLER IM AN IFRINr, I NORRLANDSSKOCARNA? 22 1 



Utförd i luimuslagret. Af de undersökta rutorna befunnos 13 beväxta. 

 Sådden hade således lämnat 22,4% beväxta rutor. En af jägmästare 

 Ol-OFSSON år 1Q03 utförd strecksådd i mosstäcket visade är 1908 12% 

 beväxta streck. Kn af mig utförd sådd i rödsand lämnade första året 

 94 % beväxta rutor och i genomsnitt 3,7 plantor pr ruta, under det att 

 en samtidigt på brukligt sätt, omedelbart intill, utförd sådd lämnade 

 78% beväxta rutor och 2,r plantor pr ruta. 



Af det föregående framgår sålunda: 



att liu»iuslagrct ock den huuiushlandade sanden producera de krafti- 

 gaste plantorna, under det den röda och gula sanden frambringa svagare 

 plantor, att torf- och huniuslagrct afgjordt är den sämsta grobädden, att 

 skäl finnes att antaga, att rodsanden är den gynnsammaste grobädden, 

 ehnrnväl i vissa fäll den svagt humusblandade sanden idsar bättre re- 

 sultat. 



Häraf blir följden att mycket större omsorg måste för framtiden 

 nedläggas på såddrutornas och grobäddens bearbetande. Följden häraf 

 blir närmast att sådden blir afsevärdt dyrare. 



Bland de pä sådden mer indirekt verkande faktorerna torde krea- 

 tursbetning och uppfrysning vara de viktigaste. 



Frågan om betningens inflytande på plantskogen är i vär skogs- 

 litteratur, på möten och exkursioner sä ofta behandlad, att mycket ej 

 är att tillägga. Alla torde vara ense om, att beteskreaturen å en del 

 kulturfält göra synnerligen stor skada. A ohägnade fält, belägna intill 

 gärdar och byar, kring fäbodvägar och kreatursstigar göra kreaturen 

 tvifvelsutan stor skada. Endast ett exempel härpå må anföras. Ä Boda 

 kronopark i Indals-Lidens socken finnes ett större brandfält, som i slutet 

 af 80 talet besåddes. Fältet är beläget omkring 2 km. från den odlade 

 bygden, genomkorsadt af ett flertal fäbod- och kreatursvägar. Vid 

 uppräkning af alla antingen genom sådd eller själfsädd uppkomna plan- 

 tor inom ett visst område befunnos 1,813 plantor af 2,963 af kreatur 

 så illa medfarna, att de helt visst sakna möjlighet att vidare utveckla 

 sig. Här hade sålunda 61% af plantbeståndet totalt sköflats af bete.s- 

 kreatur. Kommer man däremot å mer aflägset liggande kulturfalt, får 

 man mer sällan se spår af denna skadegörelse. 



Min uppfattning rörande denna fråga är, att man mången gång 

 öfverdrifvit dess betydelse. Man har tagit del af förhållandena å kul- 

 turfält intill gårdar och byar och däraf bildat sig ett omdöme. Undan- 

 tar man emellertid dylika fält, måste det medgifvas, att den skada krea- 

 turen i det stora hela göra är ganska obetydlig, hvad Norrland angår. 

 För öfrigt bär ofta skogsägaren eller skogsvårdaren själf en stor del af 

 skulden till beteskreaturens framfart. Såsom ett viktigt led i den norr- 



