SÄDn El, I, ER I-IAN IFRlNn I NOKKI.ANDSSKOG ARNA ? 225 



grobarheten ökas vid ringa nederbörd, genom stark sammanpackning af jorden 

 pa lämpligt sätt. 



Jägmästaren C. Bjorkuom; I föreliggande fråga, som af mig äfven ägnats 

 uppmärksamhet, har jag samma åsikt som föredragshiUlaren. 



I sista häftet af Föreningens för skogsvård i Norrland årsskrift år 1910 

 har jag i en uppsats med rubrik »frömängd vid skogssädden- uttalat den 

 uppfattningen, att vid skogssädd i Norrland i allmänhet användes för litet frö. 

 Jag har därvid utgått frän dels de kända Haackska undersökningarna om 

 förhållandet mellan fröets grobarhetsprocent samt vid sådd ute å marken 

 uppkomna antal plantor, dels ock olika författares undersökningar angående 

 ärftligheten och dess betydelse. I novemberhäftet år 1910 af Forstwissen- 

 schaftliches Centralblatt förekommer en artikel af dansken Hauch, »Zur Varia- 

 tion des Wachstums bei unseren Waldbäumen mit besonderer Beriicksichtigung 

 des so genannten Ausbreitungsvermögens», som äfven ger stöd för denna åsikt. 

 Jag känner mig tveksam om öfversättningen af Ausbreitungsvermögen eller 

 det danska »Spredningsevne». I tyska litteraturen användes äfven ordet 

 .Ausformungsvermögen, utformningsförmäga, möjligen själfgallringsförmäga. 

 Danskarna Hauch och Oppermann hafva äran att ha påvisat denna företeelse 

 i beståndsbiologien. Om en större eller mindre samling plantindivider lämnas 

 åt sig själfva, så utvecklas, allt efter trädslaget, ett större eller mindre antal 

 individ till härskande träd. Ett trädslag besitter en större eller mindre utform- 

 ningsförmäga, själfgallringsförmäga, allt efter dess inneboende förmåga att 

 göra ett ringare eller större antal individ till segrare i gallringsstriden. Svag 

 gallringsförmäga har gran, stark däremot tall och ek. Utformningsförmägan 

 är en egenskap, som vidlåder ett trädslag under hela dess lefnad. Den kan 

 iakttagas hos äldre såväl som hos yngre bestånd. Vid svag utformningsför- 

 måga har man ett större antal lika stora, lika grofva stammar. Vid stor 

 utformningsförmåga finnes ett mindre antal härskande stammar, och olikheten 

 mellan individen i bestånden är större. 



I JoHANXSKNS mätning af bönor, som förut en gäng i annat sammanhang 

 Varit omnämnda inom föreningen, har kommit i dagen ett förhållande, som 

 är af en viss vikt vid utredning om planttätheten. 'Johannsen har funnit, att 

 variationen mellan maximum och minimum stiger, allt efter som undersök- 

 ningsmaterialet ökas. »Därför», säger han, »kan vid selektion ur en mass- 

 kultur, alltid det bästa urvalet af från flertalet mera afvikande sortiment er- 

 hållas.» Tillämpas denna sats pä sådderna, skulle öfver hufvud taget alltid 

 .stor frömängd användas. Härvid måste då hänsyn tagas till de olika träd- 

 slagens utformningsförmåga. Vid ett trädslag med svag utformningsförmäga 

 kan maximum af planttäthet snart uppnås, öfver hvilken man ej kan gä utan 

 att kampen mellan individen blir för stark, då däremot vid ett trädslag med 

 stark utformningsförmåga planttätheten knappast kan blifva för stor. Då det 

 gäller att skafta bestånd, som i största möjliga grad innehålla individ, som i 

 sig förena de egenskaper; som eftersträfvas, nämligen största möjliga höjd och 

 groflek samt kvistrena och raka stammar, måste sådderna göras täta. 



Halxh anmärker, att man för mycket haft sin uppmärksamhet riktad på 

 frågan om sparsamhet med frö och plantor, och att denna sparsamhet inverkat 

 menligt på beståndets bonitet och till och med ofta orsakat att kulturerna 

 misslyckats, samt att de af forstliga författare angifna frö- och planUnängderna 



