2 2() DISKU^SlllN. 



olta tangera fransen for niininuiin. Hur myckel frö som erfordras vet man 

 ej, men \ill man kanna sif; saker, lior i de flesta fall större kvantiteter frö 

 0( h plantor an\;in(las ;iii som nu ;ir brukligt, (ienoni att inskränka frön ängden till 

 ett iiiiniinum, far man ett minimum goda plantor, 0( h resultatet IjIt en ojiimn 

 sådd. Jag hiiller forc, att Iromangden vid sådden lior ökas ratt alsevärdt. 



l'rolessor (Ilnnar .\ndi;ksson: l'a samma gäng jag vill koniplimentera 

 i?dcdarcn lör hans samvetsgranna oi h värdefulla undersökningar, vill jag till 

 honom ställa nägra frågor. Dessförinnan vill jag emellertid nämna några 

 ord oin de åsikter jag kommit till, då jag for nägra är sedan sysselsatte mig 

 med hithörande frågor. 



I 'c undersökningar jag ägnat dessa ha ledt till resultat, likartade dem 

 inledaren påvisat, nämligen att man får i öfre Norrland />å 7/ssa marker 

 för att få tram nya bestånd inom rimlig tid otvifvelaktigt tillgripa plantering. 



Itgar man härifrån, bör man ej förbise de svårigheter, som uppstå med 

 hänsyn till beståndets lifskraft, om den vipjjfattning, åt hvilken jägmästare 

 Ijjörkbom gaf uttryck, är riktig. Just detta, att man genom plantering säker- 

 stiillt ett fåtal individs ii|)pkomst, gör naturligtvis, att man sedermera i det 

 slutliga I)eståndet får en mindre kraftig strid, mindre rasval mellan individen. 



Imi särskild anledning till att jag begärde ordet var, hvad jägmästare 

 Holmgren nämnde om nederbördsförhållandcna i Norrland och öfriga delar 

 al landet. Jag tror, att de ne<lerbördsfattiga vårarna, som äro utmärkande 

 tor en stor tlel af Sverige, bereda den naturliga föryngringen, men föröfrigt 

 äl\en (len konstgjorda, stor svårighet. Det material af meteorologiska iaktta- 

 gelser, som stiir till buds för frågans bedömande, är ingalunda tillräckligt. 

 Trots det \i halt meteorologiska undersökningar här i landet under åtskilliga 

 årtionden, veta vi förxånande litet på detta område. Undersökningarna ha 

 lagts så, att \i icke fått svar på en massa ])raktiskt viktiga frågor, som röra 

 nederbörden. Numera har man dock tagit upp dessa frågor till behandling 

 inom hyilrografiska b\r;in. 



Det linnes emellertid en al .\ppelberg utförd sammanställning af det 

 material, som \ar hopbragt for ett tiotal år sedan från alla norrländska sta- 

 tioner, lian tog h\art flodområde för sig, och beräknade hur stor nederbörd 

 l.uleäll. I nuall o. s. \ , hade. Det visade sig därvid, att en förvånande 

 laglnmdcnlui gor sig gällande lör Norrlands del, dä man jämför de norra 

 llodområdena oi h de siiderut belägna. Om jag minns rätt, utgjorde den är- 

 liga nederbörden i l.iileälf ^^40 mm. Söderut stiger nederbörden oafbrutet, 

 sä att den i siulra delen af Norrland har frän 5,^0 — 600 mm. eller ungefär 

 dubbelt så stor nederbörii som i de nordliga delarna. Jag är fullkomligt 

 öfvertygad om, att just nederbörden har den allra största betydelse, i all syn- 

 nerhet under den tid groningsföreteelserna äga rum, och detta för såväl den 

 naturliga föryngringen som för sådden. Men vi få härvidlag komma ihåg 

 en sak, nämligen att de medeltal, som nyss anfördes, lätt vilseleda oss i vår 

 allmänna u]ipfattning af saken. Detta pä den grund, att nederbördssumman 

 år från ar varierar i myi ket hiig grad, och somliga vårar äro mycket torra, 

 ja, så torra, att de omöjliggöra all naturlig föryngring, medan andra år för- 

 hållandena kunna gestalta sig nog så gynnsamt. Nu är det sä, att vi i öfre 

 Norrland, om vi tänka pä den naturliga föryngringen, ha af länga, nästan 

 frölösa årsföljder skilda fröår. Sannolikheten för att ett godt fröår och en 



