SAIH) Kl.l.KK rLANTEKlNG 1 NOUKI.ANDs^KOGAKNA : 227 



riklig och liimpligt fördelad nederbörd under den kritiska tiden skola sam- 

 manfalla, ;ir naturligtvis ringa. Däri ligger en af de största vanskligheterna 

 ifråga om föryngringcn, siirskildt i öfrc Norrland. Ju tätare fröåren komma, 

 desto större är sannolikheten för, att de skola sammanfalla med ett år, dä 

 nederbörden är läni])lig, och sålunda ett verkligt godt föryngringsär ujipstå. 

 Därför blir det desto större apriorisk utsikt för, att goda fröär ocli tillräcklig 

 nederbörd skola sammanfalla ju längre söder ut vi komma. Detta är syn- 

 punkter, som naturligtvis i någon män kunna tillämpas vis å vis sådderna och 

 kulturerna, och detta är ett direkt skäl till, att man längre norrut mera till- 

 griper jjlantering för att göra sig saker om resultatet. Man får icke inbilla 

 sig, att södra Sverige öfver allt år så gynnsamt stäldt. (Sottland liksom 

 öfver hufvud taget östra kuststräckan samt de allra yttersta områdena på 

 västkusten ha i hög grad nederbördsfattiga vårar. Inne i landet blir för- 

 hållandena i tletta afseende bättre. 



Jag ville nu rikta till herr Holmgren en fråga, om han har någon möj- 

 lighet att bedöma, huru^•ida det icke beror pä att undersökningarna anord- 

 nats inom olika trakter med skilda nederliördsförhållanden, att resultaten blifvit 

 afsevärdt olika. 



Det jag nu anfört, kan möjligen gifva en ledträtl till frågans bedömande. 



Det är klart, att jilantering ej skall tillgripas annat än då andra kultur- 

 metoder ej gifva resultat, ty den är dyr och har äfven andra vanskligheter i 

 öfre Norrlands folkfattiga bygder. Men i de fall, då den är den enda möj- 

 liga metoden, får man kanske i framtiden äfven vara betänkt på att tillgripa 

 urval bland plantorna i plantskolorna, så att man får ut i skogen blott de 

 kraftigaste och bästa. Pä denna väg blir dock kulturen sä dyr, att den 

 knappast är användbar, och dock gäller äf\en här satsen, att den dyraste 

 af alla kulturer är den misslyckade. 



Docenten H. Hesselman: Otvifvelaktigt är det af största vikt att fä en 

 riktig kännedom om förhållandena i Norrland och om orsakerna till de svä- 

 righelcr, som där möta skogsodlaren. Jag har haft nöjet att se de ex]ieri- 

 meni, som herr Holmgren anställt på. ]5ispgärden och därvid observerat den 

 ytterliga noggrannhet, med hvilken han arbetat, och hur väl hans försök varit 

 anlagda. Jag ber nu att fä något ingå på de meteorologiska förutsättningarna 

 för den förda diskussionen. Både inledaren och en annan talare ha fram- 

 hållit betydelsen af nederbörden och medelnederbörden. Det är emellertid 

 att utgå frän bristfälliga förutsättningar. 1 )et är icke nederbörden eller medel- 

 nederbörden, som har något afgörande inflytande, utan det är skillnaden mellan 

 nederbörden och den af naturen betingade afdunstningen, som har betydelse 

 ur såväl klimatologisk som växtbiologisk synpunkt. Siftrorna för medelneder- 

 börden i norra och södra Sverige kunna icke utan vidare jämföras, utan 

 man måste samtidigt undersöka afdunstningsförhållandena i landets olika delar. 

 Man kan därför icke säga, att Norrland pä grund af medelnederbörden utan 

 vidare är olämpligt för sådd. Det inn hända, att den ogynnsamma utgången 

 af hittills gjorda sådder beror på att de varit mer eller mindre slarfvigt ut- 

 förda, och icke på de klimatologiska förhållandena. Ingenting af hvad här 

 blifvit anfördt lvini;ar en att anse, att det ena klimatet i detta fall är ogynn- 

 sammare än det andra. 



denom undersökningar har jag kommit till sannna resultat som herr 

 Holmgren angående den betydelse, som humusinblandning har för såddens 



