SKOGSVÅKDSKÖKENINGENS IID^KKIKI I9II. H. 5. 



Domänstyrelsens yttrande angående de i förslajj till 



lag om expropriation ingående bestämmelser om 



expropriation af ödelagd skogsmark. 



Till KOMNCKN. 



(lenoni n;i(lig remiss den 14 oktoljcr r((io har Kflers Kungl. Maj:t be- 

 fallt doniänstyrelsen att arL,'il'\a unik'rdanif,'t ullataiide ötVer de särskilda be- 

 stainmolser om e\pro|iriatiiiii af ödelagd skogsmark, hvilka ingå i det förslag 

 till lag om e\|iro|iriation m. m., som den 15 september 1910 afgifvits af en 

 därtill forordnad kommitté. 



Ifrågavarande bestämmelser innehållas i §j^ 86 oi h 87 af lagförslaget, 

 hvilka iKiragrafer hafva följande Ivdelse: 



86 *^. »Xätkes förslag att skogsmark, som är genom kalhuggning eller på 

 aiinat sätt ödelagd och ej utgör nödig betesmark, skall af Kronan, kommun eller 

 skogsviirdsstyrelse exjiroprieras för åstadkommande af skogsäterväxt å'marken, 

 oth i)röfvar Konungen framställning om expropriationsrätt förtjäna afseende, 

 men påstår markens ägare, att han \ ill själf ombesörja åter\'äxt, gilve Konungen 

 honom skälig tid därtill. 



\'arda nödiga åtgärder för åter\äxt ej vidtagna inom förelagd tid, och 

 bilalles framställningen, bestämme ork Konungen, därest expropriationsrätten 

 skall tillkomma annan än kronan, viss tid, inom hvilken nye ägaren skall 

 sörja tor ater\ä\t.!> 



87 ^. »Har återväxt kommit till stånd å skogsmark, som blifvit exproprie- 

 rad efter h\ad i 86 § sägs, vare, om marken ej är behöflig för visst allmänt 

 ändamål, ägaren af den fasta egendom, till h\ilken marken förut hörde, be 

 rättigad lösa densamma mot äterbärande af expropriationsersättningen jämte 

 ränta samt återgäldande af de kostnader, som efter expropriationen nedlagts 

 a marken för beredande af återväxt; göre dock ansökning därom hos 

 Konungen i tråga om egendom, som kronan exproprierat, inom den tid 

 Konungen bestämt vid förordnande om expropriation och beträffande annan 

 egendom sist inom tio år frän utgången af den, enligt hvad i 86 §, andra 

 stycket sägs, för besörjande af återväxt bestämda tid.» 



Kommittén har i motiveringen till de nu anförda paragraferna anfört 

 bland annat, att de vid 1007 och 1908 årens riksdagar väckta förslagen, att 

 skogsmark, som genom kalhuggning eller eljest blifvit ödelagd, så att åter- 

 växt (lär icke kunde förväntas utan särskilda åtgärder, skulle fa exproprieras 

 for att genom det allmännas försorg ånyo försättas i skogbärande skick, icke 



