BOKA kAd.IUREN KÄ F.XISTKRA UR SKOCI.U; OCH JAKTLIG SYNPUNKT. 249 



svarar tlen af ålder utöfvade stöfvarjaktcn ä hare och räf, hvilkcn jakt 

 ur jaktlig synpunkt i alla afsoenden måste sättas framför jakten å rådjur 

 beträffande just de större skogsmarkerna, så får J"öreningen för skogs- 

 vård hos Eders Kungl. Maj:t underdånigst hemställa att, på ofvan an- 

 förda skäl, för län, där större skogsmarker äro till finnandes, ingen frid- 

 lysning af rådjur må ifrågakomma, börande dock jakten å dem tillkomma 

 endast vederbörande markägare eller, där marken är af krononatur, åt 

 Eders Kungl. Maj:ts domänstyrelse upplåtas bestämmanderätten be- 

 träffande i hvarje särskildt fall sättet och villkoren för rådjurstammens 

 utrotande eller hållande inom behöriga gränser.» 



II. Diskussion. 



Godsägare Ekberg: Herr ordförande, mina herrar! P^huru jag såväl 

 på det skogliga som jaktliga området intar dilettantens ståndpunkt, och ehuru 

 — som mitt tungomål nog redan har röjt — min vagga ej bäddades under 

 granens sus, och jag alltså ej enligt inledarens åsikt borde kunna uppträda 

 i föreliggande fråga, vägar jag det dock. 



Dä vi i värt fädernesland se tusen och åter tusende hektar okultiverad 

 skogsmark, då, såsom vi af en tidigare föredragshållare i dag ha hört, 60 % 

 af uppkommande skogsplantor skadas af betande djur, då det anses såsom 

 ett förtjänstfullt, fosterländskt arbete att utbreda »fattigmans ko» geten, — 

 vår största skogsförödare — och dä rådjuren i sitt fåtal inom våra landa- 

 mären sä litet bidraga till hjälpgallringen, sä har Skogsvärdsföreningen frän 

 skoglig synpunkt, mänga och viktigare anledningar att ägna sin uppmärksam- 

 het åt, än bidraga till utrotandet af rådjuren. 



Frän jaktlig synpunkt — och där hafva vi väl pudelns kärna — anför 

 öfverjägmästare VVallmo äfven skäl för deras förföljande, men dä öfverjäg- 

 mästaren i sitt kåserande inledningsföredrag sade, att han ej älskade stora 

 skotthstor, men det sportmässiga i jakten, det klingande drefvet öfver berg 

 och dal, så håller jag före, att rådjuren bidraga till båda dessa saker, ty de 

 freda lifvet på mången harpalt, och bringa frisk sport och säker klang i 

 drefvet öfver berg och dal. 



Hvad hundarna angå, så kan man nog vänja dem från rädjursdref, och 

 i hvarje fall komma den gode jägarens hundar till sin gode husbonde utan 

 annonser, äfven om det klingande drefvet fört dem vida omkring. 



Då vid behandlingen af den nya jaktstadgan ett uttalande frän så auk- 

 torativt häll som Skogsvårdsföreningen alldeles säkert har sin stora betydelse, 

 hemställer jag: att Föreningen ville afslå öfverjägmästare Wallmos förslag, och 

 i stället på det varmaste tillstyrka hvarje möjlig förbättring i den nya jakt- 

 stadgan, vare sig det gäller utsträckt fridlysningstid, begränsade jaktområden, 

 eller införandet af jaktpass eller jaktskatt. 



Direktör Wahlgren : Herr ordföranden har lagt oss på hjärtat att in- 

 skränka diskussionen i denna fråga till det minsta möjliga, och jag ber där- 

 för endast att fä instämma med den föregående talaren. 



