250 DISKUSSION. 



Jägnuistarc von Si iiöni!KI«; : De senaste 30 aren har jag IjoU i en Irakl, 

 där rådjuren lui sin lienivist, och jag kan försäkra, att ju större skogskotn- 

 plexcn äro, dess mindre skada har lilir\il piivisad såsom härrörande från dem. 

 Inli-darcn har sagt, att rådjuren i( ke aro de stora viddernas djur. Det är 

 saiil. de tiil\as liäst i (hiiigar om liotals tunnland, och där kan man nog 

 hiilhi ilem i styr. Jag iiistäinmer lör öfrigt till fullo med de tvä senaste 

 talarna. 



Docenten (Ikunukrc: i''ör att i( ke förlänga diskussionen, hvilket kan 

 synas tämligen oiKidigt, lier jag endast atl få framhålla ett par synpunkter. 

 När (jfverjägmästare Wallmn talar om att all stöfvarjakt är borta, ifall rådjuren 

 i större antal förekDuniia pa en plats, så \ill jag för min del säga, att detta 

 långt ifrån är fallet. 1'åiiedan ile lörsta pioniärerna bland rådjuren äro mindre 

 stationåra, gå de lättare undan för stöfvarna och sträcka ut; men sedan rådju- 

 ren fiitt fast fot, bukta de bättre. Detta ser man i Västergötland, där man 

 icke skulle vilja vara af med riidjuren, och det gäller för öfrigt många andra 

 platser, där jag är bekant med jaktförhällandena. Jag vill för öfrigt påjjcka, 

 att det i( ke är så ofantligt svårt att ujipfostra stöfvarna i sådan riktning, att 

 de allialla sig från rådjur. Jag vågar sålunda påstå att rådjuren och stöfvar- 

 jakten mycket väl kurma förenas, och jag ber därför att få yrka afslag å det 

 af öfverjägmästare Wallmo framställda förslaget. 



( '.odsägaren, friherre E. M. Hekmei.ix: En föregående talare har gjoi^ 

 framställning om att det förslag till nya jaktstadganden, som föreligger från 

 kommittén, skulle understödjas, äfven i hvad det rör tiderna för fridlysning. 

 Det nya jaktstadgeförslaget innebär en inskränkning i den tillåtna jakttiden 

 för rådjur, så att denna endast skulle omfatta tiden från och med den 16 

 september till och med den 30 november. Det är sålunda meningen, att det 

 l)lott mellan dessa tidpunkter skulle vara tillåtet att jaga rådjur, medan detta 

 förut i mellersta Sverige varit tillåtet från och med september till och med 

 december månad. Det är sålunda en afsevärd inskränking, man här velat 

 göra, och skulle den gälla hela Sverige med undantag af Skåne. Jag undrar, 

 om det kan vara klokt att ansluta sig till det förslaget. Det, som förnämli- 

 gast ligger emot rådjuren, är, att man så många gånger får upp dem under 

 den tid man har rätt att jaga hare med stöfvare, men hvarunder rådjursjakt 

 är förbjuden Blefve det en ändring härutinnan, tror jag, att de röster, som 

 nu höjas mot rådjuren skulle nedtystas. 



Byråchefen, friherre Hermelin: .Med anledning af det förslag, som fram- 

 ställts af herr Ekberg, hemställer jag, huruvida det icke vore lämpligast, att 

 man underläte att göra ett dylikt uttalande. Detta afser nämligen ett ämne, 

 .som icke föreligger till diskussion. Diskussionsämnet lyder nämligen så: böra 

 rådjuren få e.\istera ur skoglig och jaktlig synpunkt i större utsträckning? 

 Jag anser, att det af herr Ekberg framställda förslaget icke kan inrymmas 

 härunder, hvarför jag anhåller fä yrka, det hans förslag icke må komma under 

 omröstning. 



Herr ( )kDFciK.ANiiEN : Ifall Föreningen vill uttala till protokollet en åsikt, 

 kan jag icke se något hinder för att den gör det, men jag skall naturligtvis 



