.MI.|l|)Kl.AN|ll-N FKAN Kl IKKNINC.KN KDR SKOdSVAkl ) 



275 



honom, som varit revisor allt sedan Föreningen stiftades, framburit Förenin- 

 gens tack, valdes till revisorer jagmästarna Kari, Hanstköm och Hj. Mo- 

 DIGH samt till deras su|i])leantcr jägmästarna C. A Öhkstrom och (Justaf 

 Lundberg. 



§ 5- 

 Flottledsingenjören J. A. Meikerson inletlde ämnet: Omarbetning af 

 gällande flottningsförfattningar (se sid. 197 i föreg. häfte af tidskriften), 

 h\arefter hrr \'ii.ii. AiiNip, Krnst Anders.son, 1'aul Bei.i.ander, Wii,h. Ek- 

 man, frih. T. Hermelin, A. Åström, O. Hellström och H. Winlök yttrade 

 sig (se sid. 203 — 212 i föreg. häfte af tidskriften). Pä förslag af skogs- 

 chefen Ernst Andersson iipfnhoi; Föreningcji ät sin styrelse n/I //as- h'/iii<^/. JA//./ 

 frainliålla önskvärdheten däraf, att rcrisionen af gällande flolt/iiiigsförfalliiiiioar iiiä 

 ii/>pdragas ät för ändamålet tillkallade sakkun?iiga personer. 



S 6. 

 Ämnet Plantering eller sådd i Norrlandsskogarna? inleddes af jäg- 

 mästare .And. Holmgren (se sid. 213 i tidskriltens föreg. häfte). Härefter 

 uppstod en längre diskussion, hvari yttrade sig hrr P. O. Lundell, Carl 

 BjoRKBOM, Gunnar .Andersson, Henrik Hesselm.\n, A. Wahlgren, Tor 

 Jonson, G. Barthelson, Wilh. Ålund, B. \. de Verdier, K. Fredenberg, 

 WiLH. Dybeck och inledaren (sid. 224 — 235 af tidskriftens föreg. häfte). 



§ 7- 

 Fäste sekreteraren mötets u]ipniärksanihet på den i och utanför mötes- 

 lokalen anordnade utställningen af Gunnebo stängsel, Beus & Mattsons nya 

 tillväxtborrar, nu brukliga säddkannor (däribland den nya »Vänd») samt Aktie- 

 bolaget Säfveåns patent att tillverka lådor och lådbräder. 



§ S. 



Öfverjägmästare Uno Wallmo inledde frågan: Böra rådjuren få exi- 

 stera ur skoglig och jaktlig synpunkt? (se sid. 245 i detta häfte). Här- 

 efter yttrade sig herrar I,. Ek.ber(,, .\. Wahlgren, C. von Schönberg, G 

 Grönberg, frih. M. Hermelin och frih. T. Hermelin (se sid. 249 — 251 i detta 

 häfte). Af föredraganden föreslagen resolution af följande innehåll: »Dådet 

 visat sig, att rådjuren uppträda som svåra förstörare å skog genom att dels 

 afbeta plantornas toppskott, dels uppsparka mossa och jord kring buskar och 

 plantors rötter, så att träden uttorka, dels skrapa barken på ömtåliga stam- 

 mar, så att röta uppstår, och dä dessutom förekomsten af rådjur i större 

 skogstrakter nästan omintetgör eller åtminstone i hög grad försvårar den af ålder 

 utöfvade stöfvarejakten å hare och räf, hvilken jakt ur jaktlig synpunkt i alla 

 afseenden måste sättas framför jakten å rådjur beträffande just de större skogs- 

 markerna, så får Föreningen för skogsvård hos Eders Kungl. Maj:t under- 

 dånigst hemställa att, på ofvan anförda skäl, för län, där större skogsmarker 

 äro till finnandes, ingen fridlysning af rådjur må ifrägakomma, börande dock 

 jakten å dem tillkomma endast vederbörande markägare eller, där marken är 

 af krononatur, åt Eders Kungl. Maj:ts domänstyrelse upplåtas bestämmande- 

 rätten beträffande i hvarje särskildt fall sättet och villkoren för rådjursstammens 

 utrotande eller hållande inom behöriga gränser» blef af Föreningen förkastad. 



