EKONOMISKA PRINCIPER KÖR RATIONELL SKOGSHUSHÅLLNING. 287 



normaltillstånd hos skogen uppnåtts — i enlighet med den för hushåll- 

 ningen fastställda principen. 



Sträfvandet efter största kvantitet virke (3) utan hänsyn till dess 

 kvalitet och värde är naturligtvis icke rationellt, då skogsproduktionens 

 nyttighet måste vara bestämmande, och denna bör mätas i penningar. 



Vidare stå vi inför frågan, huruvida det är den högsta absoluta afkast- 

 ningen, som bör vara skogshushållningens mål, utan hänsyn till de om- 

 kostnader och den tid proddktionen drager eller till det skogskapital, som 

 användes för produktionen, eller hvilket är detsamma: utan hänsyn till 

 den räntefot produktionen lämnar, den må vara 2 % eller i % . 



Jag anför denna sats, just därför att densamma motsäger en af mig Räntabilitet. 

 föreslagen princip, nämligen den, att .skogsproduktionen under fullt ut- 

 nyttjande af markens alstringskraft skall vara bärig d. v. s. i stånd att 

 bära samtliga omkostnader för densamma, däri inbegripen äfven räntan 

 på det i hushållningen bundna kapitalet, betraktadt såsom det saluvärde 

 skogen äger. Den verkliga nettobehållning, som med dessa villkor upp- 

 kommer, gifver ett uttryck för markvärdets andel i produktionen och 

 bör vara den högsta möjliga. Denna princip skiljer sig från den nyss- 

 nämnda endast i afseende å räntabiliteten, som af yrkarna pä absolut 

 högsta afkastning negligeras, under det jag som mål uppställer högsta 

 beliålhia afkastning, sedan äfven ränta på skogskapitalets saluvärde i 

 likhet med andra omkostnader afräknats. 



Häremot har från skogsmannahåll invänts dels att det visat sig att 

 skogen icke växer på det sättet, utan lämnar endast 3 °o , samt dels att 

 man för höjande af tillväxtintensiteten skulle behöfva göra våld på dess 

 natur, hvilket icke ginge för sig, då de biologiska lagar enligt hvilka sko- 

 gen nu växer skulle vara orubbliga och ej tåla något annat ekonomiskt 

 system, än det som satt sig före sträfvandet efter högsta absoluta af- 

 kastning. 



Jag påstår däremot, att det är absolut nödvmidigt för skogsproduk- 

 tionen lika väl som för hvarje annan produktion att ställa sig det eko- 

 nomiska lifvets lagar till efterrättelse, då dessa gälla med snart sagdt 

 samma oeftergiflighet, som någonsin de lagar efter hvilka det organiska 

 lifvet rör sig. För en ekonomisk produktion äro kapital och arbete lika 

 nödvändiga, som näringsämnen, ljus och fuktighet för växtens lif. Jag 

 påstår vidare att erfarenheten gifvit vid handen att lagarna för skogens 

 tillväxt icke äro orubbliga, utan att särskildt produktionens förhällande 

 till skogskapitalet kan regleras genom skogens skötsel. Det synes mig 

 vidare alltför pessimistiskt att tro det bättre resultat än dem skogen 

 själf kommit till, nämligen 3 % , ej kunna åstadkommas. Nog bör väl 

 arbete kunna förändra resultatet, åtminstone är detta fallet pä andra 



