EKONOMISKA PRINCIPER FÖR RATIONELL SKOGSHUSHÅLLNING. 29 1 



van går ofta speciellt ut på att nedbringa de direkta produktionskostnaderna. 

 För detta ändamål anskaffas maskiner och transportmedel till betydande 

 kostnader. »Produktionskostnaden ' nedbringas, och verket blifver »kon- 

 kurrenskraftigt», som det heter. Ofta nog underlättas ett sådant place- 

 rande af kapital genom att verket erhåller sina råvaror till s. k. .själf- 

 kostnadspris — skogsprodukterna t. ex. till rena arbetskostnaden. 



Det är bekvämt att hafva rik tillgång pä kapital. Därigenom und- 

 vikes ett ofta besvärligt arbete med uppdrifvande af arbetsintensiteten 

 och rationellt tillvaratagande af produktionens detaljer. De moderna 

 maskinerna göra ändock produktionskostnaden dräglig, så länge icke 

 ränta på deras värde behöfver betalas. 



Så ställer det sig äfven för skogsförvaltaren. Han lämnar med lätthet 

 den mängd timmer, kol och ved, som af honom kräfves, om han har 

 godt om mogen skog. Utsyningarna blifva då ej besvärliga, och drift- 

 kostnaden för moget groft timmer och grof kolved jämförelsevis ringa. 

 Till äfventyrs vill äfven han uppdrifva sin produktion till den absolut 

 högsta möjliga. Hans skogskapital uppgår måhända till 340 kr. pr hektar, 

 medan afkastningen går till 12 kr. Han anser emellertid, att skogskapi- 

 talet är för litet för att kunna åstadkomma den högsta absoluta afkastning, 

 som kan erhållas. Han sparar och sparar i hopp att så småningom. 

 nå upp till ett skogskapital på 500 eller 600 kr. pr hektar, då han be- 

 räknar att kunna skörda 14 kr. pr hektar. Han har ingen ränteskyldighet, 

 och därför är det honom likgiltigt, att en kapitalplacering på 100 eller 

 200 kronor lämnar en produktionsökning af endast 2 kronor, motsva- 

 rande resp. 2 eller i %. Ej heller betänker han, att skogskapitalet 

 möjligen skulle kunna efter minskning till 200 kr. lämna 10 kr. samt att 

 genom mera intensiv skötsel, gallringar och pådrifvande af groflekstill- 

 växten samt tillverkning af högre kvalitet ytterligare i eller 2 kronor 

 skulle kunna erhållas pr år. Sådana saker kommer man ej att tänka 

 på under det förhållande, att man är oberoende af räntor. 



Med ett ord, den spatiösa marginal, som lämnas de olika afdel- 

 ningarna, då de slippa ifrån att ansvara för en så betydande del af pro- 

 duktionskostnaden, som räntan på det i resp. förvaltningar bundna kapitalet, 

 verkar icke till rationell skötsel. Ansvaret för företagets bärighet ligger helt 

 på chefens axlar. Huru denne skall kunna bära detta, då icke hvarje 

 afdelning debiteras sina egna kostnader, är hart när omöjligt förstå. 



Ett annat förhållande inträder, om räntabilitetskraf för hvarje afdel- 

 ning införes. Nu fördelas ansvaret. Landtbruksförvaltaren börjar se efter, 

 huru kreaturen i ladugården och gödslingen af åkern förränta däri bundna 

 kapital. Industrimannen måste för att fa möjlighet förränta sina maskiner 

 införa mera intensiv drift; möjligen inställes helt och hållet en rörelse. 



