294 KRNST AMjEKSSON. 



Den, sdui vill kö]);i en skogsegeiidom för att behålla och sköta den, 

 ar hänvisad all köpa i konkurrens ined skogshandlaren och måste således 

 betala realisationsvardet for skogen. 1 lan måste gifvet\is söka få ränta 

 pä (len ntlagda köpeskillingen. Kan slsogen ej lämna mera än 3 %, 

 kan han ej k()|)a. ICgendoincn blifver alltså skogshandlarens, genom 

 hvilkens händer sä smäningom alla egendomar skola gå, om skogshus- 

 hållningen ej kan lämna mera än 3 %. 



Dä priset ä en vara i allmänhet bestämmes af andra förhållanden 

 än den enskildes produktionskostnad, galler det som ett axiom, dXt pro- 

 (liiÅi/oiiskosliiadfii iiiaslc hallas laj^if an prisit pa den färdiga faran. 

 sä att genom densammas värde kan betäckas, icke blott direkta om- 

 kostnader och ränta på rörligt kapital, utan äfven ränta på användt fast 

 kai)ital. Delta måste, som i exemplet visats, anses som produktivt i 

 lika män, som det rörliga kapitalet, och därför äfven tillgodoses med 

 rimta, emedan det eljest frigör sig och går att stödja andra företag. 



Vid skogsproduktionen uträttas allra största delen af produktionen 

 genom fast kajjital, skogskapitalet, då omkostnaderna för kultur, skatter, 

 stämpling ocli administration aro ringa, jämförda med räntan å skogs- 

 värdet. Det ar därför så mycket mera abnormt att icke räkna denna 

 ränta, som en produktionskostnad, och hafva vi förut visat, att ett så- 

 dant uraktlåtande blifver ödesdigert för skogens bestånd, helst som skog 

 är mycket lättare realiserbar än t. e.x. en industriell anläggning. 



Men gifvetvis har denna omständighet afven natio7ialcko>wmisk inne- 

 börd. Om skogssköfling bedrifves som följd af en allmänt erkänd oför- 

 måga hos skogsproduktionen att förränta sitt kapital, sä innebär detta 

 förxisso en betydande minskning af landets skogsproduktion. 



Men detta är icke hela olägenheten af det system, som vill undvika 

 att räkna räntan på skogskapitalet, som en produktionskostnad. För 

 detta system, som allenast sträfvar efter en absolut högsta afkastning, 

 förlorar skogskapitalets storlek i förhållande till produktionen all bety- 

 delse. Man faster intet afseende vid, huru stort skogskapital, som an- 

 vändes för den högsta produktionen, eller om räntan, som det lämnar, 

 nedgår till i a 2 ",,. ( )m t. ex. den s. k. högsta absoluta aikastningen 

 ä en \iss mark erhålles genom ett skogskapital af 400 kr. pr hektar, 

 lämnande 12 kronors års])roduktion, så finner detta system nämligen 

 intet hinder för detta kapitals placering eller bibehållande i den omstän- 

 digheten, att 10 kronors årsproduktion äfven kan erhållas, om kapitalet 

 minskas till 200 kr. pr hektar och att således af de placerade 400 kro- 

 norna, joo lämna endast 2 kronor i afkastning eller i %. Vore det 

 så, att vi icke pä nyttigare sätt kunde använda detta sistnämnda kapital, 

 200 kr., än för en produktion, som lämnar i å 2 %, så skulle just ingen- 



