EKONOMISKA l'RINCIPl.R FÖR RATIONELL SKOGSHUSHÅLLNING. 295 



ting vara att invända. Men då detta långt ifrån är händelsen, hvilket 

 framgår af bankräntan, som är ett allmänt uttryck för samtliga produk- 

 tionsgrenars ränteförmäga, måste det ur såväl privat- som national-eko- 

 nomisk synpunkt anses som ett skadligt slöseri med kapital att placera 

 dem mot i ä 2 "„ ränta. 



Man brukar visserligen med tanke på naturtillgångarna säga, att Kapitaitdi 

 Sverige är ett rikt land. Men å andra sidan är brist på rörligt kapital -""'^S- 

 utmärkande för vårt näringslif. Af våra i malmer och skogar bundna 

 kapital har visserligen undan för undan kapital frigjorts i allt större ut- 

 sträckning. Rörelsekapital finnes därför numera i rikare grad än förr, 

 men behofvet är nu också mycket större. De frigjorda kapitalen hafva 

 fastlåsts i industriella verk, sågverk och cellulosafabriker, flottleder och 

 järnvägar, hvarjämte jordbruket fått mottaga på denna väg åtkomna 

 byggnads- och odlingsbidrag. Då de frigjorda kapitalen delvis åter 

 bundits, och affärsverksamheten samtidigt stegrats, har penningtillgången 

 fortfarande varit knapp. Alla hafva behöft penningar, ingen har haft 

 några att afvara. Konkurrens har uppstått om rörligt kapital, som på 

 denna grund kunnat pretendera på höga räntor. Penningar hafva inlånats 

 från utlandet, och röra vi oss numera med lånta penningar i stor utsträckning. 



Hade mindre kapital frigjorts ur skogarna, skulle vi haft mindre 

 förädlingsverk, mindre industri och export samt mindre samfärdsmedel 

 och större skulder. 



Som det nu är har en viss grad af välstånd och en betydligt ökad 

 folkmängd med höjd lefnadsstandard blifvit resultatet. Ofantligt många 

 företag få dock på grund af kapitalbrist anstå: 



1. Hade vi tillräcklig tillgång på rörligt kapital, skulle vi själfva 

 kunna förädla våra råvaror, företrädesvis malmerna och trävarorna, till 

 säker fördel åtminstone för arbetarna och landet i dess helhet. 



2. Vi skulle kunna bebygga våra vattenfall och minska våra sten- 

 kolsköp. Nu måste vi underkasta oss en årlig utgift för bränsle på den 

 grund, att vi icke kunna åstadkomma det större kapital, som fordras för 

 vattenkraftsanläggningarna. 



3. Vi skulle kunna uppdrifva jordbrukets produktionsförmåga genom 

 höjande af växtkraften. Vi skulle kunna införa en mångfald smärre 

 förbättringar i industrien, hvilka skulle spara årliga utgifter genom an- 

 skaffande af maskiner, afsedda att ersätta en mängd grofarbete. Arbete 

 i denna riktning pågår visserligen, men måste inskränkas till de allra 

 viktigaste, mest lönande förbättringarna. 



Då således stora behof af rörligt kapital föreligga utan att kunna 

 tillfredsställas, är det af så mycket större vikt att tillse, att vi icke hålla 



