EKONOMISKA PRINCIPER FOR KAl lONF.LL SKOGSHLSHALLNING. 305 



Beträffande skogsträdens utvecklingsmöjligheter och deras egenska- 

 pers böjlighet torde vi med sådana exempel icke behöfva tvifla, helst 

 som vi knappast i första hand behöfva förändra deras rascgenskaper, 

 utan endast genom reglering af tillväxtförhållandena och urval af de 

 lämpligaste bland ett öfverflöd af individ böra kunna uppnå ofvan 

 angifna syften. 



Tillfråga \i våra skogsmän och biologer, huruvida de pä grund af 

 iakttagelser och rön, kunna med bestämdhet påstå, att det öfver hufvud 

 taget är onidjligt att så vårda ett uppväxande skogsbestånd, att dess 

 stammar visa större årsringar, större produktion pr stam af viss storlek, 

 alltså att uthålligt tillgodogöra markens alstringskraft medelst ett mindre 

 antal kraftigt växande stammar lika fullständigt, som medelst ett större 

 antal mindre växande stammar, torde svaret icke blifva afskräckande. 

 Icke häller torde det ur skogsteknisk eller biologisk synpunkt kunna 

 påvisas någon omständighet, som gör det nödigt att producera det ab- 

 solut högsta värde, eller att hålla ett i förhållande till afkastningen ur 

 räntesynpunkt orimligt stort och af grofva stammar bestående samt 

 därför värdefullt skogskapital. Vi kunna således lugnt skrida till diskus- 

 sion af de möjligheter tekniken behärskar, och genom hvilka ofvan- 

 nämnda kraf skulle kunna tillgodoses. Härvidlag hafva vi i brist på 

 uttömmande undersökningar och normalt undersökningsmaterial företrä- 

 desvis att stödja oss vid iakttagelser och rön, som mera tillfälligtvis 

 gjorts rörande undantagsförhållanden, som antyda hvilken väg vi hafva 

 att gå. 



Vi hafva alla sett massor af träd som växa med i'/, mm. årsring 

 ännu vid 30 å 35 cm. diameter. Uet vore ju önskligt att kunna göra 

 regel af dessa undantag. För detta ändamål måste vi studera betingel- 

 serna för en sådan tillväxtintensitet. 



Som bekant är virket i årsringarna en produkt af det arbete, som 

 uträttas af trädens näringsorgan, rötterna och kronorna med sina barr. 

 De sistnämnda upptaga ur luften koLsyra och använda denna som rå- 

 vara för virkesproduktionen, för hvilken emellertid äfven de genom röt- 

 terna upptagna, i vatten lösta mineralämnena äro nödvändiga. Ju större 

 krona och rotsystem ett träd af viss groflek på mark af viss bonitet 

 äger, med ju större vedring ökar det årligen sin diameter. Då den pro- 

 ducerade vedmassan skall afsättas utanpå stammen i form af en mantel, 

 är klart, att under i öfrigt ensartade förhållanden den producerade års- 

 ringens tjocklek skall stå i indirekt proportion till trädets mantelyta. 

 Rent mekaniskt sedt blifver årsringen alltså bredare ju större krona och 

 rot och ju mindre mantelyta ett träd har. Då vi vidare icke kunna ut- 

 veckla kronorna i ett slutet bestånd äro vi hänvisade att i enlighet med 



