KKONOMISKA PRINCIPER FOR RATKINELL SKOCiSHUSHALLNlNG. 309 



eller, om större ytor på en gång skulle blifva färdiga för skörd, till 

 trakthuggning å dessa ytor. 



Under de ständigt återkommande gallringarna regleras emellertid 

 skogskapitalet genom en till de särskilda stammarna detaljerad produk- 

 tionskontroll till det minsta belopp, som kräfves för ett uthålligt fullt 

 utnyttjande af skogsmarkens alstringskraft. Då alltså ett lokalt mindre 

 kapital bringas att lämna samma — eller större — afkastning, som det 

 slutna beståndet förmår, finna vi äfven ur denna synpunkt ett kriterium 

 pä en högre räntefot. 



Naturligtvis få gleshuggningarna icke bedrifvas så kraftigt, att be- 

 ståndens förmåga att åter sluta sig och förkväfva markväxterna för all- 

 tid eller för längre tid förloras, hvilket sker vid ljushuggning. Markens 

 alstringskraft kan icke heller fullt utnyttjas af ett allt för starkt utgles- 

 nadt bestånd. Åtskilliga omständigheter synas dock tala för att vaxt- 

 platsens produktionsbetingelser måhända fullständigare utnyttjas under 

 ett måttligt än vid ett allt för starkt kronslut äfven kvantitativt raknadt. 

 De omständigheter som tyda härpå kunna sammanfattas i löljande 

 punkter: 



1) Vattenbrist för produktionen kan tankas uppkomma, dä neder- 

 börden till 50 % stannar i det slutna beståndets kronor och ej kommer 

 ned till marken, hvarigenom den för skogen tillgängliga fuktighetstill- 

 gången blifver mindre, ju tätare skogen är, och ju större behof den 

 därför har. 



2) Cirkulationen af vissa viktigare näringsämnen den naturliga vägen 

 genom rötterna, stammen, barren, barrfällning, kvistfällning, strö- 

 lager, förmultning, rötter etc. hindras genom vid stark slutenhet rådande 

 sämre förmultningsförhållanden.' Då strölagret icke fortares, lika fort 

 som det erhåller tillskott, ökas det. Strölagrets ökning utöfver en viss 

 gräns är icke nyttig, då i detsamma gömmas för träden viktiga närings- 

 ämnen, hvilka det kostar energi att utdraga direkt ur mineraljorden. 



3) Det är troligt, att den producerade vedmassan afsättes i en mera 

 koncentrerad form i ett slutet bestånds smalare årsringar än i ett glest 

 bestånds bredare årsringar. Följden häraf blifver, att i ett glesare be- 

 stånd produktionen är något mera voluminös än i det slutna beståndet, 

 om också produktionens torrvikt i båda fallen är densamma. Emellertid 

 är det kiihikinassan, ej vikten, som är bcstäinniande för ett träds värde, 

 åtminstone om ringbredden ej blifver allt för stor, hvilket for räntabilitet 

 ej fordras. 



' Det är allmänt kändt att gärdesgäniar som ga igenom skog ruttna senare och där- 

 för äga större varaktighet, än de som gå öfver öppen mark. Samma är förhållandet meil 

 stubbar inuti skogen, som där bibehålla sig längre än på ett trakthygge är fallet. 



