318 DISKUSSION. 



och svagare gallringar, mäste alla värden hänföras till en och samma tidpunkt, 

 i detta fall läni|)ligast skogens So-ärs ålder. Ränta på ränta efter 5 % har 

 alltså beräknats på gallringsvirkets värde från gallringstillfällena intill skogens 

 So-ärs ålder. 

 Skogens K 

 iililcr p 



30 ar 

 40 » 



50 

 60 » 



70 » 



80 - 



S:ma S:um 4,650 kronor 



Men starkt gallrade skogen har alltså i ofvanstäende beräkning gifvit 

 tillliopa 4,050 kronor per hektar \iii skogens 80-års ålder. 



( )ni fiinitnämnda slutsats om massaproduktionens oberoende af gallringarnas 

 styrka kunde gorus tillämplig äl\en på de skogar, där gallringen varit den 

 minsta möjliga d. v. s o, skulle i en ogallrad So-årig tallskog å samma 

 mark återtinnas (220 -)- 175 =) 3().; kbm ])er hektar, d. v. s. samma virkes- 

 mängd som man uttagit under hela omloppstiden i förra fallet. Fullt så 

 nuiket virke kan ju emellertid icke finnas i den ogallrade skogen, ty en 

 del har ju gifvetvis fallit undan genom själfgallringen under skogens upp- 

 \a\ttid. 395 kbm. är alltså i detta fall för mycket tilltaget, hvilket fel kan 

 anses i någon mån utjämnadt, om man \ id beräkningen af den 8o-åriga ogall- 

 rade skogens \ärde efter för sådan skog skäligt pris |)er kbin. antages att 

 själfgallringsvirkets \ärde med ränta pä riinta ingår i det erhållna värdet. 



Med ett \ärde af 6 kr. per kbm. i den ogallrade So-åriga skogen, 

 hvilket ä-pris i( ke torde befinnas lågt \id jämförelse med förutnämnda 8 kr. per 

 kbm. vid slutafverkningen i gallringsskogen, uppgår den ogallrade skogens värde 

 ej till mera än (395 X 6) = 2,370 kronor per hektar, d. v. s. endast unge- 

 fär hälften af gallringsskogens nyss Iteräknade värdeafkastning. 



\'ardeutbytet ur skogen är alltså i ena och andra fallet väsentligt olika. 

 Pen stora skillnaden till gallringsskogens fördel har, såsom sifitrorna ut\-isa, 

 erhållits därigenom att \ id gallringarna uttagna \ärden på grund af räntorna 

 d. v. s. därlor att de erhållits tidigt, vuxit till så stora belopp vid skogens 

 slutafverkningsålder. 



Ofvanstående jämförelse ut\isar alltså, att värdeutbytet ur skogen, åtmin- 

 stone vid fråga om afsättningslägen något sä när liknande dem jag här räknat 

 med, blir större ju starkare gallringarna kunna göras. .Man bör alltså ur före- 

 varande synpunkt, i stort sedt göra gallringarna så starka, som de kunna 

 göras utan sänkning af skogens totala virkesjiroduktion. 



.Af hänsyn till den långt framskridna tiden tar jag inskränka mig till 

 det nu anförda. 



( Xxerjägmästare Wel.anuer: Oe åsikter, som i föreliggande ämne ut- 

 vecklats af inledaren, aro för h\arje fackman \ä.\ kända. De äro till huf- 



