EKONOMISKA PRINCIPER KOR RATIONELL SKOGSHCSHÄI.LNINC. 32 I 



denna äter ett visst virkesförråd och en viss total afkastning. Härmed är 

 ock förklaringen gifven till att vi vid skogsbruk kunna uppställa mot hvar- 

 andra två ekonomiska principer, den ena med kraf |)ä hög ränta, den andra 

 med fordran på högsta afkastning 



Om man därför i likhet med inledaren gentemot en hushållning, base- 

 rad på en omlo|)pstid, svarande mot högsta afkastningen, ställer en annan 

 princip med viss förut bestämd procentuell afkastning och häremot s\'arande 

 ålder, så måste denna senare princip vid tillämpningen alltid ge en lägre af- 

 kastning än marken förmår ge. 



Denna själf klara sats om lägre afkastning vid tillämpning af den senare 

 principen erkännes också villigt af tyska skogsvetenskapsmän, som äro teore- 

 tiska angängare af Presslers räntelära — jag vill härvidlag nämna professo- 

 rerna Endres och Weber. 



Xu hafva vi tyvärr i vårt land hittills icke gjort några fullständiga be- 

 räkningar om den ålder, dä skogen ger vare sig penningränta eller högsta 

 afkastningen. Från Tyskland däremot föreligga noggranna undersökningar 

 sedan minst 30 är tillbaka angående massatillväxten, hvaraf vi kunna lära 

 mycket, ty lagarna för skogens tillväxt äro i det stora hela sammanfallande 

 för olika orter. De fullständigaste undersökningarna föreligga för tall enligt 

 professor Schwappach 190S, innefattande äfven resultatet af mycket starka 

 gallringar och därjämte en fullständig beräkning af värdet af olika ålders- 

 klasser pr kubikmeter såväl af hufvudbeståndet som af förafverkningar enligt 

 gängse priser för — jag vill minnas — är 1908 i reviret Eberswalde. 



För att i siffror hämtade från verkligheten, d. v. s. gällande för verk- 

 liga bestånd, underkastade sorgfällig gallring under uppväxttiden, och er- 

 hållna priser i visst revir, visa, huru ett skogsbruk, ordnadt efter dels här 

 omnämnda ränteprincip, dels efter principen för högsta afkastningen, ställer 

 sig i praktiken, har jag utvalt IV. boniteten — motsvarande medelgod tall- 

 mark hos oss — och med ledning af Schwappachs uppgifter om förråd och 

 värde vid hvarje decennium, räknat ut värdet i penningar för hela virkesför- 

 rådet i en s. k. rentabel skog med 60-ärig omloppstid samt värdet å ärsaf- 

 verkningen, med särskiljande af förafverkning och slutafverkning och till 

 jämförelse \ärdeberäkning på samma sätt för en skog med 1 20-årig omlopps- 

 tid. Denna senare ålder särskildt utvald därför att vid den åldern synes 

 medelafkastningen i förevarande skogar kulminera. Arealen är lika stor för 

 bägge skogarna eller 60 har. Värdet ä det i — 60-åriga virkesförrådet utgör 

 i svenskt mynt omkring 24,095 kronor, årliga afverkningen genom slutafverk- 

 ning 1,363 kronor och årliga förafverkningar 240 kronor, summa afverkning 

 1,603 kronor, motsvarande en årlig medelafkastning af 26 kronor 70 öre i)er 

 har eller omkring 6^/2 % brutto pä kapitalet. 



På en likaledes 60 har skog med 120-ärig omloppstid är viirdet |)å 

 skogskapitalet mycket större eller 68,171 kr., å den årliga slutaf\erkningen 

 1,353 '^r. samt å förafverkningar 769 "kr. Summa afverkning alltså i detta fall 

 2,122 kr. eller i medeltal pr år och har kr. 35,40. Detta är visserligen 

 blott cirka 3 % på skogskapitalets värde men i penningar icke mindre än 

 519 kr. mer per år än med tillämpning af 60-årig omloppstid blott på en 

 60 har stor skog, d. v. s. en s. k. rentabel 60-årig omloppstid sänker pro- 

 duktionen med omkring ' ^. Detta är nu efter priserna i Tyskland, och jag 

 kan nämna, att priserna äro lägst 7,6 mark för 30-ärig skog och högst 12,7 



