374 Nll^ I.IMlKHKRr,. 



(lon kvislliiM iirdrc sUundt^k-n, idlstoc ken, a|)lcras lör sig o( Ii får ingen del 

 al det iilri' k\ istigare stanipartiet medtagas, emedan denna del i alla fall 

 måste ka|i:is Imil vid utlastningen vid sågverket för att icke ^skämma» kva- 

 liteten lios hela bradan eller plankan. Om således stammens nedre, kvistfria 

 del minskades, skulle detta oeksa intiehara en fara för att medellängden ä 

 ■\;irt gröfre \irke i samma mån blefvi- kortare. 



Itsikterna iVir att kunna höja gcnomsnittskvalite-n hos vårt s. k. osorte- 

 rade luruvirke (d. \. s. fjärde till första sort) äro nog mycket ringa. Ser 

 man saken historiskt, sä är det nog pä sätt och vis ;'Urskogen», som har 

 länniat oss det bästa virket. Xär t. ex. de stora trävarubolagen för cia 60 

 år sedan började sin verksamhet i Ciälle distrikt, togo dessa sitt virke ute- 

 slutande från Dalarnas skogar, o< h virket försågades äf\en däruppe. Det var 

 först sedan (lälle — Dala järnväg blifxit färdig, som skogarna i detta landskap 

 |);i alKar börjaiie att anlitas, och kunde ofvannämnda bolag hämta sitt vir- 

 kcslorråd från ännu aldrig afverkade skogsmarker. Under sädana omständig- 

 heter kimde (irksa dessa \erk, säsom ganda skejipningsjournalcr m. m. visa, 

 tiirloga ()l\er så m\cket mixed 0( h tertia (motsvarar nu I och II sort), att hela 

 deras export ukhI undantag af blott en och annan last kvarta (III sort) ut- 

 gjordes al dessa k\aliteer och dessutom af uteslutande grofva dimensioner 

 säsom 4X 11', .j X I) ', jX 11" och ,^ X (/', sällan under. Det är sant, att 

 till en början endast rotstockarna utdrcfvos och att alla stockar, som visade 

 älven det minsta fel, kvarlämnades i skogen. W använda do< k i våra dagar 

 sä godt som uteslutande rotstockar vid försågningen af våra plankor, om vi 

 01 k.så icke få vara sä noga vid utsorteringen i skogen, men vi få endast, och 

 det i /•tis/,1 fall 



( :a _;o % I cV II sort 



» 50 % III 



. 20 % IV » 



Det kan |u vara moiligt, att sorteringen \ar något -slappare dä än nu, ehiuni 

 all.i gamla biadgärdsman, som jag talat vid om saken, förneka detta, men 

 säkert är, att \irkesk\aliteten fallit betydligt. 



\'id försågningen af det gröfre timret uttagas nu plankor eller battens 

 ur stockens midt oc h bräder pä sidorna. .\r stocken till sitt yttre kvistfri, 

 \isar sig doi k vid försågningen, att s. k. innankvistar finnas uti plankorna, 

 Inilka icke cibetvdligt nedsätta deras kvalitet. .\ro blott dessa kvistar icke 

 allt for stora, hvilket mestadels ej heller är fallet, sä kunna dock /»/aw^o/- be- 

 häftade med sådana innankvistar gifva ett godt kvalitativt utfall vid sorterin- 

 gen. När det gäller bräder, äro fordringarna med atseende på kvistfriheten 

 betydligt större, d. v. s. en kvist af en viss storlek nedsätter mycket mera 

 kvaliteten hos en bräda än hos en planka. Men nu tagas de flesta bräderna 

 ur stockens sidor, där de omtalade innankvistarna på det stora hela taget icke 

 visa sig, hvarigenom utfallet på bräderna, trots de på sätt och vis större 

 fordringarna, vid sorteringen visar sig vara fullt ut lika godt som pä plan- 

 korna. Det är nu redan länge sedan 3X9" var huf\-uddimensionen hos oss, 

 (ich efter hand kommer väl plankdimensionerna att allt mer och mer för- 

 svinna liksom kanske ock de timmerdimensioner, som erfordras för dessa. Af 

 det därnäst gröfsta timret kommer väl allt fortfarande battens att sägas, men 

 vid battenssägning erhållas fä eller inga bräder, i synnerhet vid de nu allt 



