SKOGSVArDSFÖRENINGENS tidskrift 191 i, H. 12. 



Hussvampen. 



Referat af J. Mkves. 



Under titel ^T)ei Ilaiisscliicniiirn lun/ die ivichlisisteii Tivckeii/äiikschwämiiiet 

 föreligger ett af E. Schaffnit, J. Swensitzkv och H. Schlemm författadt 

 arbete, utkommet 191 o på Paul Pareys i Berlin förlag. Det innehåller en 

 sammanfattning af en serie föreläsningar om hussvanipen och torötessvam- 

 parna, som hållits på föranstaltande af fastighetsägareföreningen i Bromberg. 



Då detta arbete, ehuru egentligen afseende stenhus, likväl innehåller åt- 

 skilligt, som för denna tidskrifts läsare torde vara af intresse, följer här nedan 

 €n redogörelse för en del af i boken förekommande rön och råd. 



IIussz<a»i/>c}is ursprungliga hemort är skogen, hvarifrån den invandrat och 

 gjort sig hemmastadd inomhus. Den för dess växt lämpligaste temperaturen 

 är i det fria 26 — 28° C; vid 34° C. upphör den där att vegetera. I bygg- 

 nader däremot växer den bäst vid 20 — 22° och upphör därmed vid 26°. 



Meruliiis lacrvmans, såsom svampen förr benämndes, uppdelades sedermera 

 i två arter, nämligen den äkla hussvampen, Meruliiis iJomesliciis, och den vilda, 

 Meruliiis silvester. 



Genom anställda försök anses det bevisadt, att hussvampen är en s. k. 

 obligat saprophyt, d. v. s. att den under inga förhållanden kan angripa 

 lefvande träd. 



Liksom andra svampar sprides äfven hussvampen hufvudsakligen genom 

 sporer, som i tusental utvecklas i svampens fruktkroppar och medfölja det 

 ■svagaste luftdrag. Där svamphärdar finnas, utgöra sporerna en beståndsdel af 

 dammet i omgifvande atmosfär. Sädana härdar finnas i nästan alla städer, 

 vare sig i byggnader eller å virkes- eller vedupplag. Sporernas grobarhet är 

 ■emellertid begränsad och beroende af särskilda omständigheters sammanträffande. 



En annan infektionsmöjlighet finnes i öfverföring af svampens lefvande 

 mycelium. Ofta användes vid nybyggnader gammalt virke och grus från 

 ^amla byggnadsplatser, som kan vara infekteradt af svampens mycelium. Genom 

 nuvarande byggnadssätt skapas de första åren, så länge nybyggnaden ej är 

 nöjaktigt uttorkad, de förmånligaste betingelserna för myceliets vidare utveck- 

 ling eller n\ bildning. Vidare bör beaktas smittofaran för ännu sundt, lagradt 

 virke pä upplagsplatser, där svampen är tillfinnandes. ,\fven äro fall iakt- 

 tagna, då svampen öfverförts till svampfria hus genom husgeråd — tvättbaljor, 

 lårar och dylikt — vid dessas inflyttning frän svampangripna byggnader. 

 Slutligen bör framhållas infektionsfaran genom sjukt bränsle. I äldre bygg- 

 nader kan svampen införas vid reparationer genom insättning af virke, som ar 

 infekteradt med sporer eller angripet af svampen. 



Den äkta hussvampens fruktkropp framträder i många former alltefter läget. 

 På vågräta j^tor — golf, källartak — utbreder den sig vanligen flackt och 



SkossvHrds/oreniitsens Tidsri/t igil. 30 



