43S CAKI. V. St:)IONI!Lki:. 



I'',ri skogsrör\ altare, som iirligen i medeltal tager 14 kr. pr har i ren 

 netto iir sin skog, anser jag för skickligare än den, som åtnöjer sig med 10. 



Ilerr A:s resonemang, att i det förra fallet skogskajjitalet är 5 — 600 kr. 

 ])r luu, i senare fallet 200 kr., ter sig nog sa öfvertygande, men huruvida det 

 livilar pä faktisk grundval omnämnes ej i up[)satsen, oi:h i alla händelser för- 

 bigår herr ,\. med tysthet, att det vid produktionen \erksamma arbetet i båda 

 fallen :lr lika om ej mindre i det förra. 



Jag skulle luir kunna framkasta ett påstående: 



1 ena tallet trambringar jag 14 kr. pr liar med samma eller kanske 

 mindre arbetskraft, i andra blott m. 



Kmellertid bur ej ensidigt blott den ena |)roduktionsfaktorn, arbetet, 

 framhållas och den andra, ka|)italet, uteslutas, lika litet som omvändt l)lott 

 kapitalet ensamt tagas i beräkning. 



Jag anför det blott som exem|)el ]>a huru olika resultaten blifva 

 med samma siftVor, om ej alla faktorer medräknas. Den omständigheten att 

 vid högre omdref underkultur lätt kan upjxlragas och skogen sålunda kan till- 

 växa i tvii om ej tre :ildersgrup])er samtidigt bör väl också beaktas. 



< )m herr .\. kallat sitt föredrag för »vägledning för skogsspekulanter 

 \'\il iiiko|i af skogar , sä vore inte mycket att anmärka emot hans argumen- 

 tation, t\ spekulanten måste riikna med den gängse räntan å alla de kapital 

 han nedlägger pa sitt lörelag såsom för inköp, fiirvaltning, onera och rörelse- 

 kapital — men for skogsägaren ställer det sig allt något annorlunda. Hvad 

 lian ifrån början nedlagt och hxad han efter omdrefvets slut med nödig ränta 

 pa rama vill haf\a tillbaka är: 



1. Ahirkräntan, eller den inkomst kalmarken skulle kunnat lämna honom. 



2. Skogsodlingskostnaden. 



3. Förvaltningskostnaden inklusive onera. 



4. .'Mxerkningskostnaden, allt med ränta jia ränta. 



.\tt vid högre omdref ett högre skogska|)ital finnes stående på skogen 

 är ej tillit jämförligt med herr .\:s landtbrukare, som lade ner 50 kr. i göd- 

 ning |)r har. 1 senare tallet har jag åsamkat mig en direkt utgift, i det 

 andra däremot tillväxer skogen älven utan mitt åtgörande och bildar så att 

 säga kapital pä egen hand. Frän min synpunkt blir här frågan endast, huru- 

 vida och till hvad utsträckning det lönar sig att medelst beståndsvård öka 

 denna kapitalbildning. 



Skogshushållningen intager nationalekonomiskt sedt. sa vidt jag kan se, 

 en säregen ställning, ej minst af det skäl, att dä uti andra näringsgrenar 

 bundna kapital : hus, maskiner, lefvande inventarier, årligen slitas och förlora 

 i xärile, så ökas däremot det bundna kapitalet i skogen årligen genom 

 tillväxt. 



1 ett ka|)italfattigt land som värt, måste det ju anses för en stor lycka 

 att dylikt genom tilhäxt årligen bildas, ju mera dess bättre, och då vår 

 skogsmark är begränsad, så är jag ur finansiellt — statsfinansiellt — intresse 

 ej ännu öfvertygad om att det vore oriktigt att sträfva efter den högsta möj- 

 liga årliga stabila afkastningen pr har. Om t. ex. alla till jordbruk o. dyl. 

 otjänliga marker försatts i skogbärande skick och denna areal för landet i 

 sin helhet uppgår til! X har, sä kan jag ej se annat än att den hushållning 

 som årligen ger mig 14X1 inkomst är vida öfverlägsen den som endast ger 

 mig 10 X — däXju här alltid blir en positix k\antitet. 



