NOTISER. 



Skogsbrandförsäkringsfrågan. Det ar mi öfver 50 är sedan denna 

 fräga först togs ii|)|) till l)cliaii(lling, men troligen pä grund af att den skog- 

 ägande allmänheten dä ej \isste hvilka ka|)ital de hade förborgade i sina 

 skogar, äfvensoin att värdet ä skogarna dä ej stod så högt som nu, väckte 

 den ringa intresse och fick sä småningom förfalla. 



Sedan dess ha försäkringsrisker å skog i ett och annat enstaka fall 

 tagits af ett par svenska f)(:h tvenne utländska brandbolag, men har detta 

 skett mera för att de skulle tillmötesgä sina kunder och dä mot mycket höga 

 j)remiesatser. Ja, ungskogen, som genom skogsbrand tager den största skadan, 

 vanligen blifver den helt och hället förstörd, ha dessa bolag ej velat includera 

 i risken. 



Dä mer än hälften af värt lands ytvidd, 5_',.' '1^ eller 21,446,000 har be- 

 star af skogbärande mark, representerande enorma värden, ja, man kan godt 

 uppskatta dessa till flera milliarder kronors belopp, inses lätt, hur absolut 

 nödvändig denna frågas snara lösning är. Man kan säga, att våra skogar äro 

 våra guldgrufvor, ty nästan hälften af hvad vår export årligen inbringar är 

 valuta för mer eller mindre förädlade skogs])rodukter. Så utgjorde Sveriges 

 hela export är i90() i \ärde c:a 475 mill kr. och häraf kom för trävaror 

 c:a 200 mill. kr Vi kunna därför ej vara nog rädda och försiktiga om 

 våra skogar o( h h\ar o< h en måste förvåna sig öfver att deras resp. ägare 

 hittills låtit det gä pä lösa boliner och ej slutit sig tillsamman för att skydda 

 hvarandra mot större förluster genom skogseld. 



Af Sveriges skogsarealer är c:a en tredjedel allmänna skogar, som ej 

 kunna blifva föremål för försäkring, då staten och kommunerna här själfva 

 stå risken, hvaremot de privata skogarna (c:a 14 mill. har) skulle blifva ett 

 skogsbrandförsäkringsbolags stora arbetsfält och på hvars ägare det hade att 

 fördela uppstående skador, i proportion till hvars och ens skogsvärden. Att 

 dessa skador kunna blifva rätt stora, därpå gaf oss sommarens många och 

 stora skogseldar ett starkt bevis. Någon statistik öfver hur mycket som går 

 förloradt genom dessa, hvarje sommar återkommande eldsolyckor, finnes ej, 

 dock nämner J. O. af Zellén i sin år 1904 utgifna handbok, »Vård af enskil- 

 desskogar», att i medeltal 5,000 har af de svenska statsskogarna årligen härjas 

 af skogsbrand. Dä kronoparkerna år 1907 utgjordes af 4' '^ mill. har skulle 

 således, under förutsättning att detta medeltal gäller äfven för de privata 

 skogarna, dessa årligen härjas af skogseld å omkring 15,500 har, represen- 

 terande stora förluster för ägarna. 



Förr var det jordbruket, som för egendomsägarna representerade värdet, 

 och skogen användes endast till husbehof. Nu har värdena ändrats så, att 

 där skog finnes till en egendom är det i de flesta fall denna som har största 

 värdet, jordbruket åter bivärdet. Ja, på hur många ställen är det ej så, att 

 jorden är sä karg och dåligt gifvande, särskildt i Norrland, att hade ej den 

 jordbrukande äfven sin skog som inkomstkälla, skulle han ej kunna reda sig. 

 Är nu olyckan framme och skogseld härjar hans skog kan han, ena dagen 

 välbärgad, dagen därpå vara urståndsatt att försörja sig på sin egendom. 

 Detta endast som ett bevis pä hur nödvändigt det är att få till stånd ett 

 skogsl)randförsäkringsbolag. 



