SKOGSVArDSSTYRELSKRNAS BERÄTIELSKR I 91 O. 



nu 



Konungens Hefallningsliaftuvidc i Stockholins lan. 



Anmodad afgifva yttrande i anledning af 1910 ars riksdags skrif- 

 velse n:o 112 rörande eventuella ändringar och tillägg i 1903 års lag 

 angående vård af enskildes skogar, får skogsvårdsstyrelsen i Stockholms 

 län afgifva följande yttrande. På grund af sin erfarenhet under den 

 tid, som förflutit, sedan lagen af 1903 trädde i tillämpning, är styrelsen 

 öfvertygad om behofvet af bättre vård och hushållning med den yngre 

 och växtligare skogen. 



Den tages starkt i anspråk dels till följd af den minskade till- 

 gången på mogen skog eller saknaden däraf och dels till följd af den 

 betydliga ökningen af cellulosa- och trämasseproduktionen i landet. Sty- 

 relsen har vid utöfvandet af sin verksamhet särskildt låtit sig angeläget 

 vara att skyddande ingripa, då afverkning af ungskog ägt rum. 



Emellertid visar erfarenheten att med nu gällande lagstiftning möj- 

 ligheterna att råda bot pä missförhållandena icke sträcka sig så långt, 

 som behofvet kräfver. 



Det mest ettektiva medlet till skydd mot afverkningar, genom 

 hvilka skogens bestånd äfventyras, är utan tvifvel afverkningsförbud, 

 som innefattar hinder för afverkning i annan form och omfattning än i 

 det enskilda fallet genom särskildt besked blir af vederbörande myndig- 

 het medgifvet. 



Enligt lagen af 1903 kan visserligen afverkningsförbud meddelas i 

 fall, då afverkning drifves på sådant sätt, att skogens återväxt äfven- 

 tyras, men sådant förbud har endast interimistisk karaktär och går åter, 

 då vederbörande ställer säkerhet för vidtagande af de åtgärder, som for 

 skogsmarkens återställande i skogbärande skick finnas erforderliga. An- 

 ordningar af denna modifierade form hafva emellertid i praktiken visat 

 sig äga alltför ringa effektivitet. När nämligen de nödiga anordningarna 

 för återväxt skola vidtagas, erfordras, om vederbörande tredskas, en 

 vidlyftig procedur för att tvinga fram förpliktelsernas fullgörande, och 

 under tiden har måhända säkerheten försämrats eller rent af blifvit 



