5^ SKOGSVÅRDSSTVREI.SERNAS UF.RATTKLSEK iglo. 



frostliärdar. I'"örsiimi)niii5;arna äro stadda i hastif( tillväxt och gynnas 

 af kalafverkningarna, hvilket ytterligare utgör ett bevis för olämpligheten 

 af att utan iirskillning använda denna afverkningsform. Att under nu- 

 varande förhållanden i vårt län bedrifva kalafverkning i samma skala 

 som hittills skett är liktydigt med minskning i den redan nu låga årliga 

 tillväxten, dryga skogsodlingskostnader och ett gynnande af försumpnin- 

 gens fortskridande. Genom riktig skötsel kan däremot den naturliga 

 föryngringen i större delen af länet komma till sin rätt. De medel, som 

 man genom att följa nu nämnda förfaringssätt så att säga inbesparar, 

 böra i stället användas till skogsodling af gamla kalmarker och till skydds- 

 dikningar, hvaraf länet är i stort behof. Det är otvifvelaktigt, att kli- 

 matet häraf skulle sä småningom undergå en förändring till det bättre. 



Som af tab. IV framgår ha afverkningarna i större grad än förut 

 börjat antaga lämpligare former, hvilket tagit sig uttryck i, att sakkun- 

 nigt biträde i ett större antal fall anlitats för afverkningars ordnande. 

 Med all sannolikhet komma framdeles de kraf, som i detta hänseende 

 ställes pä skogsvårdsstyrelsen, att blifva mycket svårare att tillfredsställa, 

 med mindre dess personal ökas. I mån skogsägarna inse fördelen af 

 ett mer intensivt skogsbruk, torde möjlighet finnas, att de mer allmänt 

 än nu anställa egna skogsvårdare, hvarigenom arbetsbördan för skogs- 

 vårdsstyrelsens tjänstemän skulle lättas. Tanken att äfven inom skogs- 

 bruket tillämpa andelssystemet har blifvit väckt och torde sammanslut- 

 ningar, med gemensamt anställd skogsvårdare, vara en praktisk lösning 

 af denna fråga. Annorlunda ställer det .sig, då det gäller att till skogs- 

 börd återvinna alla gamla kalmarker och försumpade marker. Då måste 

 det allmänna mera än som hittills skett träda emellan och kraftigt un- 

 derstödja den enskilda företagsamheten. Med nu tillgängliga medel kan 

 skogsvärdsstyrelsen ej lämna några nya bidrag i sistnämnda syften och, 

 hvilket värre är, den ser sig snart ej i stånd att tillfredsställa de allt 

 större och större kraf, som ställas på dess personal, hvilken redan nu 

 har svårt att medhinna allt, som måste göras. 



Det har redan nu tydligt visat sig, att den verksamhet, som skogs- 

 vårdsstyrelserna utföra är i högsta grad nyttig och att densamma om- 

 fattas med förståelse och intresse samt att stora möjligheter förefinnas 

 att utveckla den till något för landet stort och helt. Under sådana för- 

 hållanden vore det beklagligt, om denna verksamhet i brist på pen- 

 ningemedel skulle hejdas i sin utveckling. 



Eksjö den 29 april igii. 

 Ivar Berg. 



Oraturamle. 



Oskar Erickson. Fabian Lilliecreutz. 



At lanilsiinget utsedd ledamot. Af hushållningssällskapet utsedd ledamot. 



Henrik Carbontiier. 



