SKOGSVAR DSSTVRF.I.SF.RN AS BERÄTTELSER IQIO. 



/'/// Ko7iu)i^ij^rns Befall)iinf:s)iaf rande i Jönköpings lan. 



Öfver Riksdagens skrifvelse nr 112 af detta år till Konungen i 

 anledning af väckt motion om åvägabringande af lagändring i syfte att 

 bereda större trygghet för en bättre värd af och hushållning med en- 

 skildas skogar får skogsvårdsstyrelsen i Jönköpings läns landstingsområde 

 härmed anföra följande: 



Alla äro nog därom ense, att något måste göras för att motarbeta 

 och så mycket som möjligt söka förhindra afverkning af ungskog. Me- 

 ningarna torde emellertid vara betydligt delade angående sättet hvari- 

 genom detta i)nskernål skall vinnas. Skogsvård.sstyrelsen betviflar för 

 sin del, att det förslag, som ligger till grund för ofvannämnda Riksda- 

 gens skrifvelse, är af innebörd, att på bästa sättet söka råda bot för 

 gällande missförhållanden i berörda hänseende. Den erfarenhet, som 

 skogsvårdsstyrelsen härutinnan vunnit, ger vid handen, att man måste 

 med största försiktighet handskas med en lag, som berör förhållanden 

 af ifrågavarande art. 



Det har med skärpa och med rätta framhållits, att tyngdpunkten 

 af skogsvårdsstyrelsens verksamhet skulle ligga i den undervisande gre- 

 nen. Det har redan nu tydligen visat sig, att man ofta vinner mera i 

 berörda hänseende genom öfvertygelse än genom tvångsåtgärder, allden- 

 stund de senare verka ovilja, hvilket ej sällan gör, att trots lagens be- 

 stämmelser beständsvård och ett rätt handhafvande af skogskapitalet 

 uteblifver. Lyckas man däremot genom exempel på öfvertygelsens väg 

 påvisa fördelen af att så förvalta skogskapitalet, att detsamma ger den 

 största möjliga afkastning, då är mera vunnet, än om man med stöd 

 af lag till en viss tid lyckas uppskjuta realiserandet af ett skogsbestånd 

 som ehuru varande att hänföra till ungskog dock utan gallring ej för- 

 mår lämna den högsta möjliga räntan. Insikten om 1903 års lag an- 

 gående vård af enskildes skogar har först nu börjat vinna allmännare 

 insteg i folkmedvetandet och dess bestämmelser alstra ofta redan nu 

 missnöje samt kunna rent af verkd skatUigt på det vaknande skogsvårds- 

 intresset, genom det intrång som onekligen göres på själfäganderätten. 

 Skogsvårdsstyrelsen anser därför att, då en bestämmelse af denna art 

 icke kom till stånd redan vid lagens antagande, ett skärpande nu med 

 all säkerhet kommer att inverka i väsentlig grad störande pä det fort- 

 gående upplysningsarbetet. 



Bestämmelserna i i ^ af nyss nämnda lag äro redan nu så sväf- 



