S2 SKOnsvARIlSSI VUF.I.SERNAS P,KI-t.\T'IEI,SF,R lylo. 



Osllaiiilil ar till ',in odlaclt, reslcn är skof^bcviixut, hufvudsakiigen 

 iiicd bok. Inom denna landsdel aro de slora herrgårdarna och folk- 

 rika byomriidena belägna. 



Iloglaiidii utgöres af ett svagt kulligt landskap, hvars jordmån till 

 öfvervägande del bestiir af sand eller lerblandadt grus, med här och 

 hvar framträdande märgelleror. Mt-llan höjder och äsar varsnas vidlyf- 

 tida ängar, kärr och högmossar. 



Sades- resp. foderodlingen har inom höglandet eröfrat betydliga 

 omriiden af de bästa jordarterna. Men där sanden är öfvervägande, ut- 

 breda sig vidsträckta hedomräden, dels kala, ljungbevuxna och dels plan- 

 terade, hufvudsakiigen med barrskog. 



Hela höglandet har i en aflägsen forntid varit bevuxet, dels med 

 tallskogar, hvilka likväl redan under förhistorisk tid blifvit utrotade, och 

 dels med ekskog, som |)a fä rester när (s. k. egekratt) delat tallens öde. 



\'astlaiidct framträder som en oändlig, sandig lågslätt, som mot hög- 

 landet begränsas af inlandsisens ändmoräner. 



Landskapsbildens allmänna grundton angifves af den kala ljung- 

 heden, il hvilken likval spridda äkrar, ängar och barrträdsplantager 

 skänka ögat nägon omväxling. Pa långa afständ varsnas enstaka lig- 

 gande bondgårdar, eller, där hemmansklyfningen längre tid fortgått, 

 egnahemslägenheter (s k. husmanslotter), hopgyttrade till små bysam- 

 hällen. 



Vestlandet har aldrig ägt skogar af tall eller bok; endast något 

 ek-, björk-, al- och aspskog larer ha förefunnits under historisk tid. 

 Alla nu befintliga skogar och dungar hafva åstadkommits genom 

 kultur. 



Utmed Jutlands västra hafskust, alltifrån Skagen till Esbjerg före- 

 tinnas de s. k. Klitterna: mäktiga flygsandsdyner, stundom af ett par 

 hundra fots höjd och växlande mellan en half till två kilometers bredd. 

 Dessa dyner hafva till väsentlig del uppstått under histori.sk tid och 

 bilda en stormskyddande barriär mot hafvet; men utgöra tillika, obundna 

 eller oplanterade, en farlig fiende för det innanför belägna kulturlandet. 



När hertigdömena Schleswig och Holstein är 1 864 genom Kieler- 

 freden afhändes Danmark, uppstod hos danska patrioter tanken, att 

 genom intensivt tillgodogörande af moderlandets alla resurser skapa 

 ekonomisk ersättning för de förlorade landsdelarna. Härvid framträdde 

 i första rummet tanken pä jordkulturens höjande samt beredande af 

 högsta möjliga aikastning af hvarje kvadratmeter dansk jord; och inför 

 denna stora tanke riktades blickarna på den j utländska, relativt låg- 

 stäende jordkulturen och pä de vidsträckta ofruktbara ljunghedarna, som 

 endast lämnade ett magert bete för svultna kor, getter och får. Så 



