Skogsvårdsstyrelsens i Blekinge läns landstingsområde 

 berättelse för år 1910. 



Jämlikt § 8 i Kungl. Maj:ts nådiga förordning angående skogsvårds- 

 styrelser den 24 juli 1903, får skogsvårdsstyrelsen inom Blekinge läns 

 landstingsområde härmed afgifva berättelse för år igio. 



De enskilda skogarna inom länet omfatta en areal af 202,808 har, 

 af hvilka 112,570 har anses till skogsbörd dugliga. 



Hur illa skogarna i allmänhet än skötas, måste man dock med- 

 gifva, att en försvinnande liten del af länets skogsproduktiva areal upp- 

 tages af rena kalmarker. Dock förekommer relativt mogen skog på 

 ännu långt mindre areal. Ett glest, hagmarksliknande bestånd af löf 

 och barrskog af alla åldersklasser, men där dock åldern i — 30 år är 

 öfvervägande, och där träden sällan erhålla någon afsevärd höjd eller 

 form, men däremot gifva hög vedtillväxt, är den allmänt förekommande 

 beståndsformen. Från denna regel finnas undantag, men tyvärr ej 

 många, och måste man söka dessa undantag å herrgårdar, samt större 

 bondhemman, där ej dålig ekonomi eller en föga framsynt vinnings- 

 lystnad förmätt ägarna till allt för längt drifna öfverafverkningar. 



Skogsvårdsstyrelsens svåraste uppgift torde vara att bekämpa den 

 tydligen sedan århundraden inrotade uppfattningen, att all mark, hur 

 mager och näringsfattig den än må vara, är lämplig till betesmark. Ett 

 nästan vid hvarje afverkning afgifvet skäl för densamma är betesbehof- 

 vet. För att tillfredsställa detta afverkas en areal, som, det kan ej för- 

 nekas, under några fä år efter afverkningen vanligen lämnar gräs, sådant 

 det nu är, men som därefter i de flesta fall igenväxer med bärris och 

 å torr och hög mark med ljung. Så småningom uppstår vanligen ett 

 glest bestånd af björkstubbskott som efter en lång följd af år får ett 

 glest underbestånd af gran, för såvidt i närheten finnes fröbar granskog 

 och fröår inträffar, innan marken blir allt för ogräsbunden, hvilket långt 

 ifrån alltid är fallet. Betet är emellertid då borta. För att nu tillfreds- 

 ställa det återigen trängande behofvet afverkas en ny areal som går 

 liknande öde till mötes. På detta sätt synas de flesta hemman hafva 

 skötts sedan långa tider med det tillägg att å en stor del äfvenledes 

 s. k. grödning förr ägt rum, d. ä. stark risbränning å sommaren, så att 



