134 SKfK-.SVARDSSTYRKLSF.RNAS BF.RÄTTKLSKR I9IO. 



som förlorad. Det hlef därför nödvändjfjl att till<,'ripa i-åringarna, som 

 voro friska och kraftiga, och hvilka, som nämnts, visat sig gä bra till. 



Styrelsen har under året haft sina ordinarie sammanträden den 12 

 mars och den 31 december samt ett extra sammanträde den 4 juni, 

 allt i Malmö. Ledamoten grefve Hamilton företog, åtföljd af sekretera- 

 ren, i februari månad en resa inom Harjagers härad för inspektion af 

 misstänkt afverkning och ordföranden grefve Thott jämte sekreteraren 

 gjorde under juli månad en liknande inspektionsresa inom Frosta härad. 

 I intet af fallen förelåg för närvarande någon giltig anledning till sty- 

 relsens in.skridande. Under det gångna året har styrelsen sett sig för- 

 anlåten att anhängiggöra tvenne rättegångar i anledning af rofhygge, 

 en vid häradsrätten i I-Vosta härad och en vid Rönnebergs, Onsjö och 

 Harjagers häraders domsaga. I det första målet afkunnades härads- 

 rättens utslag den 23 december, och dömdes svaranden att äterplantera 

 i öfverensståmmelse med vederbörande synerätts förslag samt gälda 

 syne- och rättegångskostnader. Det andra målet var vid årets slut ännu 

 oafgjordt. 



Sekreteraren har under året haft 56 rese- och förrättningsdagar på 

 styrelsens bekostnad samt 51 dito på enskildes. Till löpande expedition 

 och annat inarbeta ha åtgått c:a tre dagar i veckan. 



En syneförrättning enligt § 2 i lag angående värd af enskildes .sko- 

 gar har under året af styrelsen påkallats. I sammanhang härmed kan 

 påpekas de svårigheter för nämnda lags effektiva tillämpning, som § 

 1 2 ständigt vållar, så mycket mer som ingen bestämmelse finnes om 

 den tid efter afverkningen inom hvilken det afverkade området skall 

 vara uppodladt för att befria ägaren från återställande af nöjaktig åter- 

 växt å detsamma. 



Angående de enskilda skogarnas inom länet skötsel och vård torde 

 föga eller intet vara att anföra utöfver hvad därom yttrats i föregående 

 års berättelser. Skogshushållningen är ju en handtering af den art att 

 det kräfves relativt lång tid att få reformer, framförallt till det bättre, 

 genomförda och verkande. Som ett generellt omdöme må upprepas, 

 att de större godsen och fideikommissen, numera nästan de enda ställen 

 inom länet, där skogskomplex af större omfång och betj-denhet före- 

 komma, i allmänhet med ett eller annat sorgligt undantag sköta och 

 vårda sina skogar fullt rationellt sedan lång tid tillbaka. De mindre 

 jordägarna, som ännu ha några skogsarealer kvar, handskas i allmänhet 

 mer eller mindre ofÖrståndigt därmed; förhugga och söndertrasa bestån- 

 den, hvarvid ofta det bästa tages ut och det mindrevärdiga lämnas 

 kvar, hvarförutan ett i allmänhet oinskränkt mulbete förstör den smula 

 återväxt, som möjligen skulle kunna uppkomma genom själfsådd. A 



