GÖTEBORGS OCH BOHUS LANS LANDSTINGSOMRÅDE. 1 65 



företer granen normal växt i olikhet mot tallen, som i Bohuslän gärna 

 vill antaga en sämre typ än längre in i landet. 



Skogarna äro i stort sedt i medelåldern. Få gamla och mogna 

 bestånd finnas kvar. De forna skogarna hafva under tidernas lopp ge- 

 nom afverkningar och andra förhållanden minskats till en obetydlighet. 

 Beklagligtvis bedrifvas därför nu afverkningarna oftast i medelålders 

 och yngre skog, som just står i sin kanske bästa tillväxt. Styrelsen 

 har förut uttalat sig för önskvärdheten af lagbestämmelser angående 

 skydd för dessa ungskogar och vidhåller sitt uttalande. 



Utom de nu något berörda naturbestånden finnas i länet icke sä 

 få bestånd uppdragna genom skogsodling med tyskt frö. Visar den 

 tyska granen obetydlig om ens någon skillnad i växtsätt mot vår sven- 

 ska gran, sä är däremot den tyska tallen — som allmänt kändt torde 

 vara — ytterst grenig och knotig samt mottaglig för sjukdomar o. s. v.» 



Det synes, som om afverkningarna tenderade att ökas och ingrep- 

 pet i virkeskapitalet att blifva för stort. Ej sällan förmärkes att ut- 

 ländska undersåtar under skydd af svenska bulvaner göra inköp af sko- 

 gar och anordna drifningar. 



Vården af de växande bestånden är ännu i behof af betydlig ök- 

 ning och synes som bl. a. möjlighets förefinnande att mot rimlig ränta 

 erhålla län på den växande skogen skulle i hög grad bidraga till att 

 de mången gång hårdt skuldbelastade skogsägarna i länets skogiga de- 

 lar kunde spara sina tillvä.xande bestånd till en fördelaktigare afverk- 

 ningstid. En annan sak, som skulle kunna i ej ringa mån medföra 

 bättre värd af ungskogarna, vore understöd i form af viss arbetshjälp 

 åt ägare af vidlyftigare skogsarealer, hvilka äro i stort behof af ända- 

 målsenligare gallringar och andra beståndsvårdshuggningar. Inom en 

 af länets skogiga socknar Moo har en af skogsvårdsmedel understödd 

 skogsvårdsförening anställt och uppöfvat ett arbetslag, som med till- 

 hjälp af från respektiva gärdar lämnadt folk pä ett erkännansvärdt sätt 

 genomgallrat en hel del skogsbestånd. Ytterligare ett par föreningar 

 väntas slå in på samma väg. 



Rörande länets till cirka 100,000 hektar uppgående ljungmarker, 

 torde knappast här vara platsen för en närmare skildring af deras upp- 

 komst och beskaffenhet m. m., då i föregående berättelser härom ordats. 

 Styrelsens mesta intresse måste nu ägnas dessa degenererade och ytterst 

 litet, om ens något afkastande marker, och söker styrelsen med de re- 

 lativt små medel som stä till buds att pä sätt, som i det föregående 

 berörts, kläda dem med skogsvegetation. Jordmåns- och klimatiska för- 

 hållanden försvåra visserligen arbetet afsevärdt, men å andra sidan upp- 

 muntras styrelsen i sin skogsodlingsverksamhet i hög grad af det ovan- 



