JÄMTLANDS LANS LANDSTINGSOMRÅDE. 3II 



af § I i skogslagen nu börjar tydligare framträda i det afseendet, att 

 arealen skogsodlad mark, afverkad efter i januari 1905, under år 1910 

 uppgår till 90,09 har mot endast 30,50 har år 1909. Hvad trävarubo- 

 lagen och några andra större skogsägare åtgjort beträffande skogskultur 

 och torrläggning af försumpad mark framgår af tabell 4. 



Intresset för skogskulturen, sådd och plantering, är inom länet obe- 

 tydlig, men man får väl hoppas, att detsamma så småningom skall stiga, 

 dä skogsodlingens resultat hinna mera framträda. 



Väderleken var för kulturerna gynnsam, särskildt under försomma- 

 ren, med lämplig värme och rätt ymnig nederbörd, hvaremot eftersom- 

 maren och hösten blefvo ovanligt torra. En del å torra och magra 

 tallmarker uppförda kulturer, hvilka under försommaren sett lofvande ut, 

 syntes därför på hösten ej vara så utvecklade, som man annars kunnat 

 vänta sig. 



Oaktadt denna torka ha ej skogseldar af större omfattning före- 

 kommit. De eldar, som uppkommo, voro; 



I Alanäs socken, Alanäsets by, där 25 har afbrändes den 10 juni 



- Borgvattnets ;> Skallsjö > » 35 -> v » 10 — 11 juni 



» Hammerdals » Solbergs ;> » 75 » » » -3 — 25 aug. 



» Ströms » Öhns »»13» » »13 juli 



» Bnmflo » Bodals > » 8 » » » 1 1 juni 



» Bodsjö > Kälens » » 5 » » »11» 



» Fors -> Oppäsens » -• 25 » » 12 juni. 



Såsom något enastående framhålles, att inga skogseldar förekommit 

 i Härjeådalen sommaren 1910. Under mannaminne har aldrig förut in- 

 träffat, att en sommar gått till ända utan att den röda hanen kommit 

 lös i dessa skogar. Afven västra och södra Jämtland har denna som- 

 mar varit förskonadt från skogseldar. 



Beträffande tillgången pä tall och grankott kan nämnas, att våren 

 1910 var densamma så godt som ingen å tall, hvaremot grankott före- 

 kom å en del orter, men denna kött visade sig lämna ett nästan odug- 

 ligt frö. Tillgången på i-årig tallkott var däremot ganska riklig å en 

 del platser inom norra, östra och södra Jämtland samt Härjeådalen, och 

 har däraf sedermera erhållits en kvantitativt jämförelsevis riklig och kva 

 litativt god fröskörd. Däremot har äfven den grankott, som utväxte 

 sommaren 1910, lämnat ett dåligt beskaffadt frö. 



Intresset för skogsdikningen är fortfarande lifligt, och framhålles 

 behofvet af dikningen samt den nytta, som redan kunnat på många 

 ställen påvisas af utförda arbeten, frän de flesta sockenkonimittéerna i 

 deras till skogsvårdsstyrelsen ingifna berättelser. Angående under året 

 utförda dikesundersökningar hänvisas till tabell 5. Det är mycket att 



