NILS G. KINGSTRAND. 



Vidkommande då först lappmarken har kommittén föreslagit, att, 

 därest skogsvårdsafgifter skulle komma att upptagas, utsyningsafgifterna 

 i stället skulle bortfalla. Möjligen skulle härigenom — därest den vid 

 tiden för kommittébetankandets afgifvande gällande grunden för skogs 

 vårdsafgifters utgående fortfarande varit i kraft — någon höjning i af- 

 gifterna uppstå. Enligt kommitténs beräkning skulle dock denna ök- 

 ning ej hafva uppgått till större belopp än 8,200 kronor för hela lapp 

 marken. Fördelad på det under åren igo8 — ^10 utsynade virkesbelo[)pet 

 skulle ökningen utgöra 1,3 öre pr kbm. Åsätter man det utsynade vir- 

 ket ett värde på rot af 3 kr. pr kbm., hvilket ej torde kunna betraktas 

 såsom högt, utgör ökningen i afg'fter 0,043 % ^^ värdet, hvilket skulle 

 beteckna den insats, som skogsägarna i lappmarken skulle göra för att 

 till skogsvård återfå ett större belopp än det, som nu utgår i form af 

 utsyningsafgifter. 



Därest de ändrade bestämmelser för skogsvårdsafgifters utgörande, 

 hvilka innehållas i kungl. forordningen den 11 oktober 1912, skulle till- 

 lämpas äfven för dessa län, så torde förhållandet på grund af den frihet 

 från utgörande af skogsaccis, som är medgifven för afverkningar med 

 ett lägre värde än 150 kronor, i .själfva \erket blifva, att beloppet af 

 de sammanlagda skogsvårdsafgifterna kommer att än mera närma sig 

 till summan af utsyningsafgifierna. Till denna slutsats berättigas man 

 af den omständigheten, att ehuru exporten för år igii --' det första 

 året för taxeringen till skogsaccis — var större än medelexporten un- 

 der feniär>;f)erioden 1905 — 1909, för hvilken period skogsvårdsafgifternas 

 storlek af kommittén beräknats till i medeltal 125,298: 75 kronor om året, 

 så skulle dnck skogsvårdsafgifterna för 191 1, om de utgått i enlighet med 

 ofvannämnda kungl. förordning, hafva belöpt sig till endast ii2,4i6:3< 

 kronor. Den minskning, som sålunda skulle hafva uppstått, torde man 

 hafva rätt antaga komna att drabba ej endast kustlandet utan äfven 

 lappmarken och sålunda hafva till följd, så^om ofvan sagts, att beloppen 

 af ev. beslutade skogsvårdsafgifter och nu utgående utsyningsafgifter 

 komma att närma sig till hvarandra. 



Hvad de båda norra länens kustland angår, så kan det ju visser- 

 ligen ej förnekas, ait utgörande af skogsvärdsafgift betecknar en skyl- 

 dighet för skogsägarna utöfver de dem nu åliggande. Men då det beror 

 af dem ."^jälfva att genom eget arbete återförvärfva en del af dessa af 

 gifter, och dä den återstående kommer att användas uteslutande till 

 dessa skogsägares egen fromma, kan man väl knappast finna skäl för 

 den mening, som reservanterna uttala, eller att skogsvårdsafgifters upp- 

 tagande skulle uppväcka missnöje och motvilja och minska intresset för 

 skogsvård. Om man än skulle kunna antaga, att något dylikt miss- 



