NORRLÄNDSKA SKOGSVÅRDSKOMMITTÉNS HK TÄNKANDK. 3* 



nöje skulle uppstå hos enstaka individer, iivilkas intresse för skogen 

 upphör i och med det, att yxan där j^jort sin skörd, så är det dock 

 att tänka alltför lågt om skogsägarna i allmänhet uti dessa trakter, när 

 man frånkänner dem förmågan att inse de fördelar, som genom en skogs- 

 vårdsafgift, lagd på all den beskattade skogsinkomsten, äro att för dem 

 vinna. 



Emot förslaget att i Västerbottens och Norrbottens län inrätta skogs- 

 vårdsstyrelser hafva reservanterna anmärkt, att sådana styrelser skulle 

 blifva obehöfliga, sedan åt skogsingenjörsinstitutionen gifvits »den ut- 

 veckling och fasta organisation, som kommittén föreslagit». Såväl den 

 enskilda skogsägarens berättigade kraf i afseende å tillgodogörande af 

 hans skogstillgångar som äfven det allmännas intresse af utbredande 

 utaf kunskap uti skogsskötsel och skogsvård kunde härigenom anses 

 vara väl beaktade och främjade. Efter detta vitsord åt kommittéför- 

 slaget, i hvad det afser anställande af skogsingenjörer, är det emeller 

 tid märkeligt, att alla reservanterna ansett sig böra mer eller mindre 

 jämka på kommittéförslaget och därigenom beröfva det i motsvarande 

 grad den fasthet, som det här tillerkännes. Särskildt har herr Welander, 

 som äfven undertecknat ofvan relaterade uttalande, uti annan reservation 

 föreslagit, att skogsingenjörer ej alls skulle tillsättas i lappmarken, och 

 att de, som kunna anses behöfliga på kustlandet, anställas på extra stat 

 Vid sådant förhållande blir ej heller skogsingenjörsinstitutionens ord- 

 nande enligt kommittéförslaget något verkligt motiv för reservanterna att 

 afstyrka inrättande af skogsvårdsstyrelser och detta naturligen i mindre 

 grad, ju mer vederbörandes förslag afviker från kommitténs. 



Enligt reservanternas mening äro dessa styrelser alltför vidlyftiga 

 apparater för att förvalta och fördela de på ett eller annat sätt infly- 

 tande skogsvårdsmedlen. Ett supplement till skogsingenjörsinstitutionen 

 i och för detta uppdrag anse emellertid äfven reservanterna vara erfor- 

 derligt och föreslå, att detsamma skulle öfverlämnas åt skogsvårdsnäm- 

 der, sådana som redan nu finnas tillsatta af hushållningssällskapen i de 

 båda länen. Dessa nämnder bestå af tre personer, således utaf samma 

 antal, som skogsvårdsstyrelserna uti öfriga län, och skillnadan mellan de 

 båda institutionerna skulle alltså endast blifva den, att, under det hus- 

 hållningssällskapen tillsätta alla medlemmar uti nämnderna, de endast 

 skulle välja en utaf skogsvårdsstyrelsens ledamöter, medan de andra två 

 utsåges af Kungl. Maj:t och landsting. Dä reservanternas förslag går ut 

 på att uti hvart af de båda länen skulle finnas två nämnder, '^en för 

 lappmarken och en för kustlandet, med en inom orten tjänstgörande 

 skogsingenjör i hvardera nämnden såsom biträdande ledamot», så är 

 det knappast troligt, att detta förslag innebär någon billigare lösning a^ 



