14* XILS G. RINGSTKAND. 



rik afkastning. Då det för detta samhällsnyttiga ändamål är af vikt,, 

 att alla åtgärder, som kunna befordra det, äfven blifva vidtagna, före- 

 slås af kommittén upptagande af skogsvärdsafgifter för att dels sprida 

 kunskap i skogsvård, dels genom möjligheten för det allmänna att eko- 

 nomiskt träda emellan bryta udden af sädana invändningar mot utfö 

 rande af arbeten, som grunda sig på att arbetenas resultat ej äro på- 

 tagliga, kanske rent af tvifvelaktiga, då de ligga så långt in i framtiden. 

 Reservanterna förmena nu, att sädana invändningar ej kunna tänkas 

 framkomma från de skogsägande bolagens sida, att dessa besitta såväl 

 medel som intresse att genomföra för skogens vård nödiga arbeten 

 Visserligen är jag förvissad om att många bolag vårda sina skogar så 

 väl, som under för handen varande förhållanden kan ske, och att ett 

 och annat på skogsvärd årligen nedlägger högst betydande belopp, mei- 

 utaf dessa premisser är man ej berättigad draga den slutsats, som reser- 

 vanterna göra, dä de synas vilja utaf vissa — man kan tryggt säga — 

 lysande exempel göra en allmängiltig regel. Ett annat lika betänkligt 

 misstag begå reservanterna, när de göra bolag och rikedom till likvär 

 diga begrepp. Att så ej är fallet torde vara nogsamt bekant, men om 

 än detta verkligen vore händelsen, hvilken garanti har väl det allmänna 

 för att äfven det blir utfördt utöfver de minimala fordringar, hvilka 

 -själfva lagarnas efterlefnad kräfver, som dock borde göras.' När reser- 

 vanterna ej fullföljt sin nu löst framkastade tanke om det lämpliga för 

 skogsbolagen att utaf vinstmedel afsätta viss del till skogsvård^ändamåi 

 genom ett förslag till sådan ändring uti aktiebolagslagen, att bolag 

 som äger skog uti Västerbotten och Norrbotten, skall vara skyldigt 

 göra dylik afsättning, så finner jag ej, att det allmänna genom reser- 

 vanternas uttalande fått någon som helst säkerhet för att verkligen en 

 sådan afsättning äfven kommer att äga rum. Upptagas åter skogs- 

 värdsafgifter, sä ligger garantin för det allmänna, att något blir gjordt. 

 uti den omständigheten, att hvarje betalande vill utaf sin insats åter- 

 vinna det mesta möjliga. På denna ytterst i en egoistisk tankegång 

 bottnande arbetsifver är det framtiden, som blir vinnande, och det är 

 ju äfven den, som vi ej minst vilja gagna. — Genom de afgifter, 

 som inflyta på grund af afverkningar från kronoskogar, skulle en skogs 

 vårdsstyrelse äga medel i sin hand att, om än bolagen genom ut- 

 förda arbeten kunde anses berättigade till erhållande af bidrag, motsva- 

 rande, efter afdrag af allmänna omkostnader, deras inbetalda afgifter. 

 så reglera utbetalningarna för utförda arbeten, att de skogsägare, hvilka 

 på grund af mindre insikt om skogsvårdens betydelse kunde anses be- 

 höfva lockas till utförande af skogsvårdsarbeten, dock erhölle en relativt 

 större andel af den erforderliga totalkostnaden än andra. 



