NORRLÄNDSKA SKOGSVÄRDSKOMMITTÉNS RKT ANKANDE. I (/* 



som staten för nyssnämnda ändamål bereder skogsägare i lappmarken, 

 uteslutande från den synpunkten, att det är en ekonomisk uppoffring, 

 som staten i och med detta gör. Man mäste såsom en emot uppoff- 

 ringen svarande vinst anse det förbättrade skogstillståndet, som möjlig- 

 gör ökad export och framkallar ökad skatteförmåga både hos skogs- 

 ägaren — han må nu vara bonde eller bolag — och den för skogshus- 

 hållningen erforderliga, ökade arbetarestammen. 



I detta sammanhang kan jag ej underlåta att erinra f)m den om- 

 ständigheten, att, när statsmakterna ansågo allmänt väl kräfva en in- 

 skränkning uti förfoganderätten öfver skogarna inom skydd.sskogsområde, 

 de äfven bestämde, att utsyning skulle ske utan kostnad för skogsägaren. 

 Då samma statsmakter af samma bevekelsegrunder ansågo utsynings- 

 tvång inom lappmarken erforderligt, vill det synas, som om i analogi 

 med det förstnämnda förhållandet utsyningen äfven här, där inskränk- 

 ningen uti ägarnas handlingsfrihet är än mera ingripande, borde med än 

 större skäl ske afgiftsfritt. 



Reservanterna hafva ansett, att man vid bedömande af frågan, huru- 

 vida skogsvårdsafgifter böra påläggas eller ej, äfven bör taga hänsyn 

 till »huruvida skogsvårdsafgifters upptagande i Lappland kan med dess 

 från sydligare landsdelar vidt skilda förhållanden vara en för den enskilda 

 skogsvårdens befrämjande lämplig utväg». Jag måste bekänna, att jag ej 

 fattat innebörden utaf denna invändning, l^nligt mitt förmenande erfor- 

 dras för utförande af skogsvårdsarbeten samma tre saker, som Bismarck 

 behöfde för att föra krig: »pengar, pengar och pengar». Aro dessa 

 anskaffade, så blir väl frågan om sättet för deras användning beroende 

 af de lokala förhållandena, där skogsvårdsarbetet skall utföras. Hafva skogs- 

 vårdsafgifter emellertid kunnat finna användning för att åstadkomma 

 skogsvårdsarbeten i t. ex. Jämtlands fjälltrakter, så torde de äfven kunna 

 tillgripas för samma ändamål i lappmarken. Visserligen är det jämt- 

 ländska fjällandet beläget söder om lappmarken, men att därför karak- 

 tärisera förhållandena inom de båda områdena såsom från hvarandra 

 »vidt skilda» torde väl ändock innebära en ej så liten hyperbol. 



Om denna punkt uti reservanternas framställning omöjligen kan från- 

 kännas att lida af en viss oklarhet, så är detta däremot ej fallet med det 

 förslag för att främja skogsvården inom de två norra länen, hvilket de 

 härefter framlägga. Enligt deras mening bör detta ske, genom att stats- 

 anslag för ändamålet beviljas. Fördelen härmed skulle vara, att det vid 

 bidrags beviljande kunde »tagas större. /iänsy?i ii/I det i>e>k/ig-a be/iofi'it,'diV\ 

 om bidragen utdelas från skogsvårdsafgiftsmedel». Med de kursiverade 

 orden, som på flera ställen upprepas, tillkännagifva reservanterna oförbe- 

 hållsamt hvad som enligt deras mening bör vara ändamålet med det af 



