NORRLÄNDSKA SKOGSVArDSKOMMITTKNS HITÄNKANIjE. 2 1* 



en liten del af länens jordägare. Mot ett förslag, som ginge ut pä att genom 

 statens och landstingens bidrag öka de genom egna insatser (skogsvårds- 

 afgifter) hopsamlade medlen, kunde ingen berättigad anmärkning riktas, 

 ty detta vore att stödja dem, som genom sjähhjälp ville sträfva till 

 en förbättring utaf sin egendom. Så mycket kraftigare och mera be- 

 fogade invändningar kunna däremot göras mot sådana framställningar, 

 hvilkas realiserande innebär ett försvagande utaf ägarens känsla utaf 

 ansvar för den del af svensk jord, som han besitter. Ty (^m något skall 

 kunna vara ägnadt att nedsätta en befolknings initiativkraft och aftrubba 

 dess känsla för hvad den är skyldig sig själf och framtiden, sä är det 

 otvifvelaktigt sädana, visserligen synnerligen välmenande, men icke desto 

 mindre såsom folkuppfostrande synnerligen olämpliga förslag som reser- 

 vanternas. 



Af hela motiveringen till reservanternas förslag framgår tydligt, att 

 hufvudändamålet för deras sträfvanden varit att finna en utväg, som kunde 

 utestänga de i Västerbotten och Norrbotten arbetande bolagen från någon 

 som helst andel uti de medel, hvilka kunde erhållas för skogsvårdens 

 befrämjande i dessa båda län. Utan att fästa något afseende vid att 

 dessa bolag i själfva verket redan arbeta under mera prekära förhållanden, 

 än liknande ekonomiska sammanslutningar söder om dessa båda län, hafva 

 reservanterna framlagt förslag, hvilkas antagande skulle till denna af 

 naturförhållandena betingade olikhet uti yttre ställning lägga äfven en 

 olika och mera ogynnsam behandling af statsmakterna. Det kan ej väcka 

 förvåning, att man under detta arbete gjort sig skyldig till en del mot- 

 sägelser, och att man råkat ut för den fataliteten, att lämnade uppgifter 

 vid en närmare granskning visat sig mindre bärande såsom motiv för 

 de framburna förslagen. Till hvad som i detta afseende redan anförts 

 kan nu äfven läggas reservanternas påstående, sid. 688, att det skulle 

 ligga uti skogsvårdsafgifts- och skogsvårdsstyrelsesystemets natur, att 

 skogsvårdsmedlen utdelas i förhållande till utförda arbetens omfattning 

 och omkostnad. Hvilken för skogsvårdsstyrelsesystemet karaktäristisk 

 egenskap, som skulle betinga en dylik fördelning af skogsvårdsafgifterna, 

 har jag icke kunnat utfundera. Att yrkande framställts om skogsvårds- 

 afgifternas fördelning på sätt, som reservanterna påstå vara med deras 

 natur förbundet, kan ej vara något bevis för riktigheten af deras påstå- 

 ende, ty erfarenheten har visat, att medlen äfven kunna fördelas med 

 hänsyn till skogsägarnas olika yttre ställning. Om nu än detta är ett 

 tillvägagångssätt, som står i strid mot deras uppfattning, hvilka hylla 

 hvad jag skulle vilja kalla den rena divisionsteorin, så häller jag det dock 

 för lyckligt, att en fördelning med hänsynstagande äfven till den grad 

 af materiell uppmuntran, som mä kunna erfordras för att locka olika skogs- 



