NILS G. KINGSTRAND. 



ägare till arbete med skogsvården, vunnit ett visst burskap. Allt fram- 

 gent torde det vara nödvändigt att tillämpa samma förfaringssätt, om 

 man vill bereda mark för skogsvårdsintresset uti de breda lagren af skogs- 

 ägare, och ej heller finnes någon som helst anledning antaga, att ett 

 motsatt tillvägagående skulle blifva det, som komme att praktiseras i 

 Västerbotten och Norrbotten, om skogsvärdsafgifter där upptoges. 



Såsom redan nämnts, anse reservanterna, att nödiga skogsvärdsme- 

 del böra anskaffas genom statsanslag, som de föreslå skola utgå med ett 

 belopp af 64,000 kronor, och för hvars åtnjutande det bör uppställas 

 såsom villkor, att landsting eller hushållningssällskap anvisa medel till 

 en fjärdedel af statsanslaget. Huru det skulle komma att gå med skogs- 

 vården i de båda länen, ifall detta villkor ej uppfylldes, är en fråga, som 

 reservanterna lämnat obesvarad. Den eventualiteten borde väl emeller- 

 tid hafva blifvit föremål för ett närmare öfvervägande, hvilket otvifvel- 

 aktigt kommit att resultera däruti, att förslaget befunnits byggdt på för- 

 utsättningar, som kunna tänkas alltför lätt rubbade, och såsom en följd 

 däraf ej innebure tillräckliga garantier för det allmänna, att skogsvården 

 i dessa båda stora län genom detsamma blefve tillgodosedd. 



Reservanterna hafva äfven föreslagit en fördelning af det belopp 

 skogsvårdsmedel, som skulle komma att utgå, därest deras förslag i alla 

 delar realiserades. De yttra i detta afseende: »Med hänsyn till den stora 

 ytvidd hvart och ett af länen intager, synes anslaget för hvarje län, 

 40,000 kronor, böra fördelas lika på hvarje läns lappmark och kustland.» 

 Alldeles frånsedt att premissen och konklusionen i förestående ej hafva 

 något som helst sammanhnng med hvarandra, vill det äfven synas, som 

 om den gjorda utredningen vore något för ytlig. Skola, hvilket väl är 

 det naturliga, anslagen rätta sig efter behofvet af skogsvårdsåtgärder, 

 som i sin ordning torde vara beroende utaf afverkningarnas omfattning, 

 så synes Västerbottens län böra erhålla en större andel af statsanslaget 

 än Norrbottens län — detta under förutsättning att inan får sluta till af- 

 verkningarnas omfattning utaf .storleken af det för erläggande af skogs- 

 accis uppskattade afverkningsvärdet. Detsamma utgjorde år 191 1 för 

 Västerbottens län 6,446,648: 07 kronor och för Norrbottens 3,282,046: 76 ' 

 kronor samt 1912 resp. 6,607,244: — och 3,405,268: 67 kronor. Huru- 

 vida sålunda den af reservanterna föreslagna fördelningen med fog kan 

 betecknas med det densamma af dem åsatta epitetet »rättvis» måste 

 nog tillsvidare lämnas oafgjordt. 



' iJcnna siffra öfvcrenssl;iniincr ej med uppj,nften i tidskrifien för 191 1, sid. 420, men utgör 

 summan af det uppskattade afverkningsvärdet frän kronans och enskilda skogar enligt de 

 olika ordförandenas i kommunalnämnderna uppgifter till Konungens befallningshafvande. 



