24* NILS G. RINGSTKAND. 



skjuten åt sidan. Med den abnorma fördelning af åldersklasserna, som 

 är regel uti lappmarksskogarna, kommer det alltid att uppstå en mot- 

 sättning mellan krafvet på jämnhet i skogsaikastningen å ena sidan och 

 fordran på skogsvårdens tillgodoseende å den andra. Uti lagförslaget, 

 sådant det af kommittén formulerats, har beaktande skänkts åt båda 

 dessa kraf, och vid tillämpningen utaf en lag med förslagets ordalydelse 

 torde det blifva en förrättningsm.ans skyldighet att mot hvarandra väga 

 de bådas olika grad af berättigande i det föreliggande fallet. Gifvet är 

 att skogsvården ej kan och får göra sig alltför bred på jämnhetens be- 

 kostnad, men å andra sidan är det tydligt, att man ej heller får förbise, 

 hurusom möjligheten att afvinna skogsmarken den högsta framtida af- 

 kastningen är i väsentlig grad beroende däraf, att krafvet på jämnhet, 

 som hittills alltför opåtaldt fått intaga högsätet, får bereda plats äfven 

 åt skogsvården. Uppenbart är ju äfven, att ett ensidigt fasthållande 

 vid jämnheten nu måste uti skogar med ett abnormt stort förråd af 

 gammal skog leda till en gradvis sjunkande atkastning och alltså i 

 realiteten ej tillgodoser den afkastningens jämnhet, som man sagt sig 

 eftersträfva. 



För skogar, till hvilka afverkningsrätt är upplåten, föreslå reservan- 

 terna bestämmelser, som alldeles ställa dessa utanför möjligheten att 

 komma i åtnjutande af den skogsvård, som kan ligga uti en rationellt 

 utförd afverkning. A sådana skogar skulle nämligen enligt deras för- 

 slag afverkningen ej få höjas utöfver det belopp, som nu uttages, därest 

 ej öfverenskommelse därom träffats mellan hemmansägaren och afverk- 

 ningsrättsinnehafvaren. Såsom jag redan förut betonat, delar jag full- 

 ständigt reservanternas mening om det såväl för skogen som dess ägare 

 otillfredsställande förhållande, som skapats genom de långvariga afverk- 

 ningsrättsupplåtelserna. Men härifrån och till att vilja undanhålla den 

 förra den vård, som ovedersägligen äfven genom enbart afverkning än- 

 dock kan skänkas den, är likväl ett långt steg. Det är, såvidt jag kan 

 förstå, att än mer förvärra det onda. Här hafva dock mindre de skog- 

 liga synpunkterna än andra varit utslagsgifvande för vederbörandes upp- 

 fattning. Den omständigheten att så kan ske talar än eftertryckligare 

 för nödvändigheten att söka skaffa de långa, ännu gällande afverknings- 

 rätterna ur världen, så att detta får vara detta, sä att skogen får skötas 

 med hänsyn till sin beskaffenhet och ej med hänsyn till den person, 

 hvilken är den rättslige ägaren af skogens afkomst. 



Vidkommande utsyningslagen hafva reservanterna ännu en anmärk- 

 ning mot kommitténs förslag. Den gäller lagförslagets § 4, enligt hvil- 

 ken det skulle ankomma på Konungens pröfning att, när särskilda skäl 

 föreligga, medgifva ägare af flera närliggande skogar att för dem få 



