2,2* NILS G. RINGSTRAND. 



Welander åter håller före, att en geografisk uppdelning af arbetsfältet 

 är att föredraga. 



Vid sina försök att motivera den af honom förordade delningsgrun- 

 dens fördelar glömmer Welaxder liela tiden att omnämna den för frå- 

 gans bedömande mycket viktiga omständigheten, att utsyningsarbetena, 

 hvilka arbeten, sedan afverkningsplan upprättats, utgöra den hufvudsak- 

 liga delen af skogsingenjörens göromål å enskildas skogar, endast utföras 

 hvart tredje år, hvarigenom en koncentrering af arbetet till i hufvudsak 

 motsvarande del af denna tjänstemans område låter sig verkställas, under 

 det att äter revirförvaltaren, hvars uppdrag a statens skogar omfattar 

 alla en förvaltares göromål, både skogliga och rent ekonomiska, af detta 

 skäl måste hafva sin uppmärksamhet riktad å revirets alla skogar och 

 årligen — kanske t. o. m flera gånger under samma år — måste besöka 

 dess olika delar. Fasthåller man emellertid i minnet denna af Welaxder 

 aldrig omnämnda, men dock mycket väsentliga olikhet mellan de båda 

 tjänstemännens arbete, så blir hans framhäfvande af vissa lappmarks- 

 socknars storlek och hans med kartor stödda bevisföring mindre öfver- 

 tygande. ' Det torde för en skogsinspektör, som enligt kommitténs för- 

 slag bl. a. skulle hafva till åliggande att granska skogsingenjörernas ar- 

 betsplaner, ej möta stora svårigheter att så fördela göromålen mellan 

 ordinarie, biträdande och extra skogsingenjörer, att en koncentration af 

 arbetet med ett minimum af resedagar i förhållande till förrättningsdagar 

 ernås. Detta kommitténs förslag om en sådan granskning är ej tillkom- 

 met utan skäl. Under nuvarande förhållanden är det ingalunda ovanligt, 

 att stämplingar å hvarandra angränsande hemman t. o. m. inom samma 

 by utföras på skilda år. Att dylikt måste leda till en sådan dispropor- 

 tion mellan rese- och förrättningsdagar, som Welander anför, är helt na- 

 turligt, men ingalunda är man berättigad att lägga ett sådant missför- 

 hållande till grund för en bevisföring. Om inspektionen öfver arbetena 

 å enskildas skogar lägges i händerna på män, som hafva detta arbete 

 till uteslutande uppgift och sålunda kunna ägna det sitt odelade intresse, 

 har man full anledning antaga, att en väsentlig besparing både af tid 

 och penningar uti nu angifna afseende kan vara att vinna. 



Samma uraktlåtenhet af Welander att taga hänsyn till bestämmel- 

 sen om treårsutsyningar å enskildas skogar återfinnes i den bevisföring, 



• Såsom i sin mån ägnadt att belysa fullständigtieten och noggrannheten uti Welanders 

 referat af kommittéförslaget kan det vara skäl uti att omnämna hans med hänvisning till kar- 

 torna gjorda uttalande å sid. 728: »Lycksele och Sorsele socknar, nu fördelade på tre revir, 

 utgöra tillsammans ett enda skogsområde.» Referatet hade varit fullständigt och riktigt, om 

 det sagts, att det ifrågavarande skogsvårdsområdet utgiires af Lycksele, Stensele (ej Sorsele) 

 och Örträsks socknar, och att kommittén föreslår, att inom detsamma böra anställas en skogs- 

 ingenjör och två biträdande skogsingenjörer, alla på ordinarie stat. 



