SKOGSVARDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT, FACKAFDELNINGEN I913, H. 2. 



Skogens skadesvampar. 



Af 'J'. i.AGERBKRG Och N. SyLVÉN. 



De parasitiska svamparnas skadegörelse pä kulturväxterna har se- 

 dan länge varit uppmärksammad. Inom såväl trädgårdsskötsel som jord- 

 bruk ha de på grund af sina elakartade härjningar alltmera framstått som 

 en mycket viktig faktor, och man kan säga, att deras utforskande och 

 bekämpande på detta område utvecklat sig till en vetenskap för sig. I 

 själfva verket har en effektiv kamp mot parasitsvamparna blifvit ett lifs- 

 villkor för dessa båda näringsgrenar. 



Afven inom skogsbruket hafva skadesvamparna sedan gammalt låtit 

 tala om sig, och det är också allmänt bekant, att de ekonomiska värden, 

 som genom deras åtgörande ställas på spel, mycket ofta kunna vara högst 

 betydande. För att visa detta med ett exempel från våra egna skogar 

 behöfver ju endast nämnas, att man har beräknat, att rötsvamparna å Om- 

 bergs kronopark årligen förorsaka en direkt förlust af 1,950 kr. på en afverk- 

 ningsyta af blott 13 har. Många liknande fall skulle ytterligare kunna an- 

 föras. I den mån skogsbruket tenderar att blifva mera intensivt, kommer 

 själffallet bekämpandet af svampangreppen att allt mera träda i förgrunden. 

 I de moderna kulturskogarna skapas nämligen mången gång gynnsammare 

 existensvillkor för en hel del parasitiska svamparter, hvilka, förut af en gan- 

 ska harmlös karaktär, plötsligt kunna vinna en oväntad spridning och för- 

 orsaka svårartade härjningar. Att kampen mot skadesvamparna i skogen 

 i praktiken måste ställa sig mycket svårare än i trädgården och på fäl- 

 tet säger sig själft, men den får därför icke anses lönlös eller omöjlig. 

 I utlandet har denna kamp redan mångenstädes igångsatts med stor 

 kraft. För att härutinnan nå ett gynnsamt resultat erfordras emellertid 

 en ingående kännedom om det, som bör bekämpas. Dock måste vi er- 

 känna, att vår egen kunskap i detta fall är synnerligen bristfällig. Den 

 svenska skogspatologien är, åtminstone i den män den har att skaffa 

 med parasitsvampar, ett så godt som fullständigt obearbetadt fält, och 

 någon sammanfattande litteratur på detta område äga vi ännu icke. Vår 

 hufvudsakliga kunskap är sålunda hämtad ur utländska källor, hvilka na- 

 turligtvis icke gärna kunna tänkas äga full tillämplighet på svenska för- 



