ii8=i 



T. LAGERBKRG OCH N. SVLVÉN. 



apothecier af mjuk konsistens. För släktet själft utmärkande äro de utvän- 

 digt håriga apothecierna, de encelliga ellipsoidiska sporerna samt de trädfor- 

 made parafyserna. 



D. fuscosanguitiea är ett ty]jiskt tallhedselement och uj)pträder som en 

 farlig fiende till de små oväxtliga tallar, som till mycket stor del bilda åter- 

 växten i)å tallhedarna i landets norra delar. Svampen sätter 

 sig vanligen fast i hufvudstammen nedom dess öfre tredjedel, 

 och den från näringstillförsel afskuina toppen torkar. Mera 

 sällan sker angreppet vid jordytan eller infekteras någon af gre- 

 narna. Mycelet utbreder sig både i bark och ved och har 

 två olika former för sin tillväxt. Från den ursprungliga an- 

 greppsjnmkten sprider det sig antingen hufvudsakligen åt si- 

 dorna och växer endast obetydligt i stammens längdriktning, eller 

 ock när det tämligen omedelbart rundt om stammen och tränger 

 då likformigt från alla sidor ned genom densamma. I förra 

 fallet växer det långsamt och ger upphof till afsevärda kräft- 

 svulster, i senare fallet sprider det sig betydligt hastigare, och 

 svulstbildningar uppkomma icke. Angreppet åtföljes oftast af 

 ett rikligt kådflöde. Svampens egentliga tillväxtperiod infaller 

 under den tid, då värdväxten är i hvila, d. v. s. under hösten 

 och våren; då tallarna ånyo börja sin utveckling, afgränsas det 

 af mycelet inkräktade barkpartiet genom ett korkskikt mot de 

 lefvande väfnaderna. De små föga motståndskraftiga tallarna 

 duka vanligen redan efter få år under för sjukdomen. Från de 

 dödade stamdelarna frambryta svampens apothecier ofta i stort 

 antal. Skifvan, som redan tidigt är tydligt skaftad, är till en 

 början urnelik med rundadt öfverböjd kant och cirkelformad 

 mynning, men utbreder sig sedan tallriksformadt. Utvändigt är 

 den gråbrun, understundom svartbrun, och kanten är besatt af 

 raka hår af rostbrun färg. Skaftet når till slut en längd af 

 2 mm. och själfva skifvan en diameter af 5 mm. I torrt till- 

 stånd är den hopvikt öfver midtlinjen eller från 3 punkter af 

 kanten. Hymeniet har en rostgul till praktfullt orangeröd färg. Sporsäc- 

 karna (fig. 4j äro cylindriska med rundad spets och innehålla 8 stycken van- 

 ligen i en rad snedt liggande, ellipsoidiska och encelliga, ofärgade sporer. Pa- 

 rafyserna äro fina och trådlika och nå ofta ett kort stycke utanför sporsäckarna. 

 /J. fuscosangtmiea är en art med utprägladt nordlig utbredning. Den 

 sydligast belägna lokal, där den observerats, är Särna i öfre Dalarna. Cie- 

 nom sina angrepp förorsakar den en högst betydande skada, och den bör 

 därför energiskt bekämpas. Af stor vikt härvidlag är den omständigheten, 

 att den så godt som uteslutande angriper svaga och undertryckta plantor. 

 Kampmedlet mot densamma blir därför af mera indirekt art: man måste 

 sörja för att de uppväxande plantorna genast frän början beredas goda ut- 

 vecklingsmöjligheter, kampmedlet blir sålunda i detta fall en kulturfråga. 



5. Dasyscypha Willkommii Hartig. — På grenar af europeisk lärk (Larix 

 decidua Mill.). Lärkkräfta. — Västergötland, kronoparken Ollestad, juni 191 1. N. 

 Sylvén, A. E. Ågren. 



D. Willkommii står föregående art nära och visar i sitt parasitiska upp- 

 trädande en fullständig öfverensstämmelse med denna. Den utgör för när- 



/ 



Fig. 4. Dasyscv- 

 pha fuscosan- 

 gttinea. Spor- 

 säckar, sporer 

 och parafys. 

 X 510. (Efter 

 Lagerberg.) 



