SKOGENS SKADfcSVAMPAR. 



I23< 



att (.lenna nordtyska Perideriiiinm hade cmi helt annan, ännu obekant \ärdväx- 

 ling, och att den alltså borde vara en helt annan art än den franska, som 

 till tecken på sin själfständighet benämndes Peridermium ('oriiiii Rostk. iV Ki.ei'.. 

 Denna förmodan bekräftades ocksä af sedermera i Finland utförda försök, ge- 

 nom h\ilka man kunde fastställa sambandet mellan den därstädes pa \anlig 

 tall uppträdande Perideriuium och en pä Pedicularis />a///s/ns 0( h Sir/>tntm caro- 

 iiiiuni förekommande Cronartiiim Pedicularis (Dik- 

 tkich) Lindr. Hos oss äro emellertid Peiidei- 

 w///w-formerna icke närmare kända. Cvnancliinn 

 har en utprägladt sydlig förekomst i värt land, 

 och någon Cronartium på denna art kan sälun(hi 

 icke tänkas ingå i svampens utvecklingscyckel 

 inom hela det nordsvenska skogsområdet. Där- 

 till kommer att Cronartium Pedicularis icke heller 

 anträffats i vårt land. Frågan om törskateros- 

 tens reproduktion hos oss är fortfarande oklar, i 

 all synnerhet sedan det visat sig, att antaganden, 

 att aecidiesporerna ägde en direkt infektionsför- 

 måga, voro oriktiga. 



När och hur tallarna infekteras, är alltså 

 okändt. Pcndermiuvi uppträder emellertid på träd 

 i så godt som alla åldrar. Mycelet växer både 

 i bark och ved. Små grenar och stammar dödas 

 tämligen omedelbart, i gröfre stammar kan dock 

 svampen lefva en längre tid, utan att den ofvan 

 om angreppspunkten befintliga delen af kronan 

 torkar. Förr eller senare dukar dock denna un- 

 der, då näringstillförseln så småningom måste af- 

 stanna på grund af de stora mängder kåda, hvar- 

 med såret impregneras och ledningsbanorna 

 tilltäppas. Äldre träd angripas mycket ofta 

 ett stycke ned på stammen. Sedan toi)i)en 

 dödats, förlorar den med tiden bark och grenar 

 och framträder slutligen som en naken och hvass 

 spets (fig. 9). Häraf beteckningen »gadd» eller 

 »tjärgadd» för denna sjukdom. Svami)en angri- 

 per äfven stammarna på midten eller till och 

 med vid marken, och man urskiljer därför som 

 olika former af sjukdomen »toppgadd», »midter- 

 gadd» och »jordgadd». Hos yngre stamdelar 

 i god tillväxt sluta sig Pcridermium-^^XQW snart 

 rundt om stammen, och svampen kan sedan 

 långsamt utbreda sig ned genom densamma. Se- 

 dan toppen dödats, bildas ofta ersättningstoppar 

 från nedanför sittande grenhvarf (jfr fig. 9), vid 

 mycelets fortsatta nedträngande dödas dessa, nya tillkomma för att i sin tur 

 åter dödas, och till slut står trädet där fullständigt torrt med ett stort antal 

 sinsemellan parallella sekundära hufvudstammar. Mången gäng bli dock Pt- 

 7-idenniuiu-?>h.vQ\\ icke stamomfattande utan få en ensidig utbildning, dera.s till- 



H. Ilcsselmaii lut. 



Fig. 9. Tall {Pilt US si/ves/ris) 

 angripen at" Pt-ridermium Pini. 

 Lap]iland. Ur Statens Skogs- 

 försöksanstalts samlingar. 



