124* '"• I'AGERBERG OCH N. SYLVÉX. 



växt ät sidorna håller därvid jämna steg med stammens tjocklekstillväxt, sär- 

 ytan blir mer eller mindre plan och stamtvärsnittet halfcirkelformadt. Sådana 

 sår kunna få en högst betydande ålder. 



Svam])ens fruktkroppar, aecidierna, äro mogna i södra Sverige (Halland) 

 i midten af juni, i Norrland (Jörn) omkring en månad senare. De bryta i 

 stora samlingar fram genom Ijarken, äro till formen oregelbundet blåsformade, 

 från sidorna vanligen något tillplattade, och utgöras af ett tunt, täm- 

 ligen segt och fast, hvitaktigt hylle, som vid mognaden spränges 

 sönder i toppen och blottar en orangegul, pulverliknande spor- 

 massa. Sporerna (fig. lo) äro till formen ganska växlande, mer 

 eller mindre långsträckta. Deras yta är klädd af tättställda, 

 tappliknande förtjockningar, som på ett ställe smälta samman 

 till bildande af större plåtar. ^'Ecidierna kunna utbildas un- 

 Fig. I o. Peri- der en följd af år från samma sår, så snart detta blir förhart- 

 dermium I'iiii. sadt, dör dock svampen, och fruktkroppsbildningen upphör. 



.^cidiespor. Äldre Prridenn/um-sk3iåoY äro därför ur smittosvnpunkt tämligen 

 X 850. ,. ,. J i c 



ofarliga. 



Törskaterosten är otvifvelaktigt en at tallens allvarsammaste tiender bland 



svamparna och förorsakar en högst betydande skada, då den är spridd öfver 



hela landet. Exempel finnes, att ett bestånds virkesmassa har varit angripen till 



öfver 80 % af Perideriniuiii. Yöv att förhindra sjukdomens spridning måste 



angripna träd omedelbart aflägsnas, och detta bör göras på vintern eller tidigt 



])å våren, innan nya aecidier hunnit utvecklas. 



9 b. Cronartium flaccidum (Ai.h. & Schvvein.) Wint. — Uredo-teleutosporsta- 

 dium på blad af Cynanchjtm inucrtoxiciim (L.) R. Br. — Stockholm, Djurgården, sept. 19 10. 

 T. Lagerberg, X. Sylvén. — Syn. Cr. asclepiadeiim (Willd.) Fr. 



Släktet Cronartium tillhör de värdväxlande rostsvamparna. Uredosporerna "^ 

 utvecklas pä bladens undersida och anläggas inom ett särskildt hylle, hvilket 

 upplyfter epidermis och öppnar sig genom ett hål i spetsen. Ur samma hölje 

 framträda senare på sommaren teleutosporerna. Dessa äro här sammanfo- 

 gade till en ganska fast, strängliknande bildning, hvilken då den nått sin fulla 

 utveckling kan blifva mer än 3 mm. lång. Då vanligtvis ett flertal sådana 

 teleutosporsträngar utvecklas, få de angripna bladen undersidan mer eller mindre 

 fullständigt täckt af ett filtliknande öfverdrag. 



( ';. flaci i/hiiii var urs|)rungligen beskrifven från P(Coni(i-h\a.å och kunde 

 framkallas, om man utsådde Perideriiiiuii/-s\iOrtx på dessa. Man fann seder- 

 mera, att samma Pertdermiuiii-^Y>^YQr ägde förmåga att utveckla sig till den 

 Cronartium på Cyna7ichum, som något senare hade beskrifvits under namn af 

 Cr. nsclepiadeuiii (se under 9 a!). Det var sålunda sannolikt, att dessa Cron- 

 artium-diXier icke voro artskilda. Deras identitet fastställdes ock slutgiltigt, då 

 det lyckades att medelst uredosporer från (\uatirhum mieVierdLhlaå a.i Paonia. 



' I de tlesta roslsvampars utveckling inga utom secidiesporer ännu två andra sporslag. 

 I' redosporerna äro tunnväggiga, encelliga somniarsporer, som ha till uppgift atl sprida 

 svampen under en och sannna vegetationsperiod ]iå en och samma värdväxt. Teleutospo- 

 rerna äro öfvcrvintringssporer och äro i anslutning härtill tjockväggiga. De äro ofta fler- 

 celliga. De utveckla vid groningen en kort, genom tvärväggar i 4 celler delad hyf, en s. k. 

 basidie. Hos de värdväxlande rostsvamparna upjiträda uredo- och teleutosporer på samma 

 art, under det att aecidierTia U])pstå pä en annan, från denna i systematiskt hänseende ofta 

 långt aflägscn vfixt. 



