SKOciKNS SK A I )KS VAMPAR. 



'S=0 



Artens verkliga namn är sålunda ('r. Jlacridimi. Detta uredo-teleutosporstadiuin 

 är emellertid utvecklingshistoriskt förbundet endast med Peridcrmmm C^ornui 

 RoSTR. tV Klkb. (jfr 9 a). Hos oss är Cr. tlacciiluni allmän öfverallt, där 

 Cynanchuiii växer, och äfven på vår van- 

 liga pion är den icke heller sällsynt. 

 Detta tyder äfven på att Peridermiian Cornni 

 måste förekomma i vårt land, och möjligt 

 är, att de halländska under 9 a utdelade 

 /V/7V/(?;-?«/?(rA«-exemplaren kimna höra till 

 tlenna art. Att detta icke kan vara fallet 

 med de norrländska torde dock få anses 

 säkert. (jotiaiiium flacciduDi äger icke 

 förmåga att öfvervintra i värdväxten. My- 

 celet är strängt lokaliseradt i bladen och 

 förstöres med dessa för hvarje höst. 



De encelliga uredosporerna (fig. 1 1 a) 

 äro ellipsoidiska till formen samt ha en 

 tjock, fintaggig vägg. De afsnöras från 

 spetsen af korta hyfer, som utväxa från 



det tillplattadt flaskformade hyllets botten. Teleutosporerna (fig. 1 1 b) äro 

 långsträckta och encelliga och ha mer eller mindre snedt tillspetsade ändar. 

 Deras membran är glatt och till färgen brunaktig. De innehålla stora mäng- 

 der olja. På eftersommaren och hösten utveckla de en liten kort, tunnväggig 

 basidie, som genom tvärväggar delas i 4 celler, hvilka hvarför sig från små 

 korta skaft afsnöra en klotrund, tunnväggig spor. Det är genom dessa sporer, 

 som tallarna sedan infekteras. 



Cronartiiun jlacculiim. n 



uredospor, x 850, b stycke af en teleuK»- 



sporsträng; en af teleutosporerna har ui- 



sändt en 4-cellig basidie, som bildat 4 



sporer. x 415. 



10 a. Coleosporium Melampyri (Rkkkni.) Klkh. — a .licidiestadiiim jia l)arr 

 af tall i^Piniis silvcstris L.). Tallbarrens blåsrost. — Södermanland, Salem, Bockholni- 

 sätra, juni 1910. T. Lagerberg. — yj Uredo-teleutosporstadium i) \i2. Melaiiil>yrum pratensc 

 L., 2) på Melampyruni silvaticum L. — Dalarna, Malingsbo, aug. 1911. N. Sylvén. 



Släktet Coleospoiiiim tillhör liksom Cronartiuiii rostsvamparna. Dess arter 

 äro värdväxlande och försedda med alla de för dessa svampar utmärkande 

 sporslagen. C. Melampyri utvecklar pyknider och aecidier på tallens barr, uredo- 

 och teleutosporer på blad och stjälkar, stundom äfven på blomdelar af våra 

 vanligaste kovallarter, Melampytum prateiise och silvaticuni. Utmärkande för 

 släktet Coleosporiiiiii är, att de i ett skikt anordnade teleutosporerna genom t\är- 

 väggar äro delade i flera celler med färglös vägg och rödt cellinnehåll : hvarje 

 cell utskickar en långskaftad, jämförelsevis stor basidiespor (fig. 1 2 b). I redo- 

 sporerna äro kedjeställda, äggformiga, vårtiga (fig. i 2 a) och samlade i ljusare 

 rödgula hopar, som ofta sammanflyta till större fläckar om några mm:s — ^/^ 

 cm:s längd eller mera. De af teleutosporerna framkallade fläckarna äro af 

 starkt rödbrun färg. Basidiesporerna gro på tallens barr och utbilda i barr- 

 väfnaden ett intercellulärt mycel, hvars hyfer skicka haustorier in i barrcellerna. 

 Under mycelets utveckling blir barrväfnaden allt mera hoj^tryckt, i närheten 

 af pykniderna dö barrcellerna, brunfärgas och fyllas med harts, .+xidierna 

 (blåsrosten) äro 2 — 3 mm. långa, blåsformiga, försedda med ett väl utbildadt 

 hvitt hylle, som vid de kedjeställda, aflånga, fint vårtiga, rödgula aicidiesjio- 

 rernas mognad s])ricker upp oregelbundet i fransade flikar. Sporerna likna 



