SKOGENS SKADESVAMPAR. 



Fig. 13. Piicciniastrum Padi, 



a aecidiespor, b uredospor, 



c tre teleiitosporer, sedda of- 



vanifrån. X 850. 



II. Pucciniastrum Padi (Ki;nzk & Schmidt) Diki ki,. — a .Ecidiestadium 

 [^luidimn strobi/niinn (Al. It. Ä: .'^t:ii\VKIN.) Kekss] på koltcfjäll af gran f/^/tvw ^.v(Wi<7 (Lam.) 

 Lk.]. Allmän grankotterost. — Gästrikland, kronoparkcn (Iroiisinka, mars 1912. 

 N. Sylvén. — (i Uredo-teleutosporstadium på blad af liägg {Primus Pcuius L.). — Stock- 

 holm, Djurgården, sept. 191 1. T. Lagerberg, N. Sylvén. 



Äfven Pmciniastnm Padi hör till de värdväxlande rostsvamj)arna. Utmär- 

 kande för släktet äro främst teleutosporerna, som genom lodräta väggar äro 

 delade i två eller flera rum; aicidiesporerna utvecklas inom särskilda behållare, 

 verkliga aecidier. P. Padi värd\äxlar mellan gran och hägg; ivcidierna {.Ea- 

 diiim s/robilinmii) träftas pä granens kottefjäll (i 

 regel äro alla kottcfjällen i grankotten angripna), 

 uredo- och teleutosporerna utbildas pä blad af hägg. 

 Artens värdxäxling uppdagades är 1900 af C', von 

 TuBEUF, som vid infektion med sporer af yEcidiuin 

 strobiBmm frän kottefjäll af gran på häggblad 

 framkallade den härifrån förut kända, af Piirrini- 

 astriim Padi förorsakade bladfläcksjukan. 



P. Padi utbildar sina secidier i form af smä, 

 inemot i mm. breda, vanligen tätt ställda, bruna, 

 halfklotformiga bildningar på grankottefjällens så- 

 väl öfver- som undersida; de öfvervintra och äro 

 försedda med hård och fast vägg; de öppna sig 

 i spetsen, där väggen spricker upp ringformigt och 

 den ofvanför befintliga delen slutligen afstötes i 

 form af ett lock. De af svampen angripna kottarna 



få kottefjällen mer eller mindre utspärrade eller tillbakaböjda. Cienom kotte- 

 spindeln framväxer svampmycelet från det ena fjället till det andra. Kotte- 

 skaftet angripes ej, hvarför ett perennerande af svampen i granen är uteslutet. 

 De sjuka "kottarna kvarsitta ofta längre än de friska; de aflösas ej vid aftallandet 

 på vanligt sätt från kotteskaftet, utan det intorkade skaftet medföljer i regel 

 den slutligen affallande kotten. 



^cidiesporerna (fig. 13 a) spridas på våren och gro pä de unga hägg- 

 bladen. Det vid groningen framgångna mycelet framkallar af bladnerverna 

 skarpt begränsade, rutformiga, några mm. eller, då de sammanflyta, cm. -breda 

 eller större rödaktiga fläckar. På dessas undersida utbildas i smä krukformiga 

 behållare ofärgade, glestaggiga uredosporer (fig. 13 b), hvilka afgifvas utåt i 

 fina hvita kedjor eller band. Från fläckarnas slutligen svartröda öfversida 

 alstras senare de i ett skikt i epidermiscellerna inlagrade teleutosporerna, som 

 öfvervintra och vid mognaden klyfvas längs efter i vanligen 4 rum (fig. 13 c), 

 hvarifrån slutligen basidiesporer utvecklas. Dessa infektera pä våren de unga 

 grankottefjällen. 



Pucciniastnim Padi förekommer allmänt utbredd i hela vart land från Skåne 

 till Dappland. Då svampen härjar i större utsträckning i granbestånden, kan 

 den minskning i frösättning, som däraf blir följden, spela en viss betydelse. 

 I de angrigna kottarna förstöras nämligen i regel fröna fullständigt. 



12. Taphrina Cerasi (Fuckel.) Sadeb. — På skott af fågelbärsträd {Pmuns avium 

 L.). Körsbärsträdens häxkvastsvamp. — Västergötland, Mariestad, juni 1911. N. 

 Svlvén. 



Släktet Tapluina omfattar enkelt byggda ascomyceter utan egentliga frukt- 

 kroppar; sporsäckarna utvecklas fria direkt från mvrelet. T. Cerasi tillhör 



