134* '^' LAGERBERG OCH N. SYLVÉN. 



(fig. 24 />), detta till skillnad från den närstående, jämväl på lönnarter upp- 

 trädande i\ Aceiis (DC.) Sacc, som har de flesta bihangen en eller två 

 gånger gaffeldelade, blott relativt få ogrenade. U. Tiilasiiei har klotrunda 

 (fig. 24 öQ, U. Aceris ellipsoidiska konidier. Luftmycelet är dessutom hos den 

 förstnämnda arten betydligt tätare och fastare än hos U. Aceris. Hvarje 

 sporhus innehåller flera (8 — 20) sporsäckar om hvardera 8 sporer (fig. 24 (t). 

 Lönnmjöldagg är ej sällsynt i vårt land. U. Tidas?iei synes härvid vara 

 den allmännast förekommande arten, men äfven U. Aceris förekommer. Båda 

 arterna uppträda stundom å samma lönnplanta. I handelsträdgårdarna invid 

 Stockholm uppträder U. Tulasnei snart sagdt årligen, ofta nog epidemiskt å en 

 till ett par m. höga lönnplantor. Då svampen tidigt och starkt angriper flera 

 blad å samma skott, nedsättes skottets assimilationsförmåga ofta så starkt, att 

 skottaxlarna ej hinna fullständigt förvedas under vegetationsperioden utan 

 bortdö under vintern. I plantskolor, där svampen uppträder epidemiskt, kan 

 den därför understundom åstadkomma verklig skadegörelse på de unga lönn- 

 plantorna. Genom att hopsamla och uppbränna de sjuka lönnbladen på hös- 

 ten kan man förebygga svårare angrepp ett följande år. 



19. Oidium quercinutn Thumen. — V?ih\z.å ti^f ek (^Quercus Rob7tr 'L.. Ekmjöl- 

 dagg. — Stockholm, Experimentalfältet, sept. 19 10. T. Lagerberg, N. Sylvén. 



Ekmjöldaggen hör liksom lönnmjöldaggen till fam. Erysiphacece. Ända till 



föregående år har man af svampen känt blott luftmycel och konidier; 



hos oss är den ännu alltjämt funnen endast i mycel- och koni- 



Odiestadium, hvarför den också af oss här upptages under det 

 för dylika stadier brukliga namnet Oidium. I Schweiz har 

 <:r>, dock ekmjöldagg anträffats i jämväl peritheciestadium (på blad 

 I \ af vinterek) och därvid visat sig tillhöra släktet Microsphcera. 

 \ Svampens gråhvita luftmycel uppträder på blad och års- 



OVl^* skott af ek. Vid svårare angrepp synas bladens såväl öfver- 

 "" som undersida mer eller mindre fullständigt öfverdragna af myce- 



^ ,. let och rikt inpudrade med dess tunnformiga konidier (fig. 21;). 

 Fig. 25. Oidiujn „^ .. ..c . , o • T^ - V r j 



quercinutn ^"^ "°8 ^""^ 3^'^^" skottaxlarna svart angripna. Det ar hutvud- 

 Konidier. X 415. sakligen yngre ekplantor och stubbskott från äldre ekar, som 

 utsättas för angrepp. Stundom nedsättes skottens assimila- 

 tionsförmåga så starkt, att skottaxlarna bli ofullständigt förvedade och i större 

 eller mindre utsträckning bortdö under vintern. 



Ekmjöldaggen är en förnämligast från de senaste åren känd 'skadesvamp. 

 År 1907 uppträdde den flerstädes i Frankrike, och följande år spridde sig 

 sjukdomen hastigt i detta och närgränsande länder. Redan år 1878 hade dock 

 en mjöldaggssvamp på ek beskrifvits från Portugal, och det är sannolikt, att 

 vi i nu föreliggande ekmjöldagg ha att se en form af denna. Ar 1908 upp- 

 märksammades ekmjöldaggen för första gången i vårt land på Öland af 

 professor G. Lagerheim; samma år observerades den äfven i Skåne och Blekinge. 

 1909 iakttogs den ytterligare i Småland och Östergötland samt på många ställen 

 i Stockholms-trakten. Senare har den anträftats jämväl på flera andra ställen. 

 Svampen är funnen på såväl sommarek {Quercns Rohiir L.) som vinterek [Quercus 

 sessiliflora Salisb.); sistförflutna sommar har den i Ranviks plantskolor vid Bå- 

 stad af T. Lagerberg anträff"ats jämväl å rödek((7/cd?;r/« rwf^ra L.). Någon större 

 skadegörelse torde ekmjöldaggen ej ännu ha förorsakat hos oss. Annorlunda 



