SKOGENS SKADESVAMPAK. 



135' 



ar dock förhållandet exempelvis i Danmark, där svampen under de senaste 

 aren flerstädes härjat epidemiskt i de unga ekkulturerna och åstadkommit 

 skadegörelse af ej ringa ekonomisk betydelse. 



20. Microsphsera divaricata (Wai.lk.) I.év. — l'ä blad af brakved (Rhammis Fran- 

 gida L.). Brak vedsmjöldaf^g. — Smaland, Kksjö, sept. 1911. T. Lagerberg. 



Ännu ett exempel på mjöldaggssvampar lämnas här i brakvedsmjöldaggen, 

 Microsphcera divaricata, en typisk representant för det släkte, till hvilket ek- 

 mjöldaggen uppgifves höra. Utmärkande för släktet äro sporhusen med deras 

 i spetsarna upprepadt gaffelgrenade stödjetrådar (fig. 25 a, b). M. divaricata 

 uppträder på blad af brakveds- 

 busken [R/iamnus Fra7i^ula L.). 

 Det vanligen tunna luftmycelet 

 bildar pä båda sidor af bladen 

 ofta stora sammanhängande grå- 

 hvita fläckar, hvari de klotrunda 

 sporhusen framstå som talrika 

 svarta små prickar. I moget till- 

 stånd äga dessa 4 eller flera (4 — 

 16), långa (4 gånger så långa' som 

 sporhusdiametern eller längre) och 

 fina, i spetsarna kort och uppre- 

 pade (2 — 4) gånger gaffelgrenade 

 stödjetrådar; gaftelgrenarna äro i 

 spetsarna hakformigt bakätböjda 

 (fig. 25 U). Hvarje sporhus in- 

 nehåller 3 — 7 bredt äggformiga 

 sporsäckar (fig. 25 r) med växlan- 

 de antal (4 — 7) sporer. 



Al. divaricata förekommer 

 sannolikt flerstädes i vårt land, 

 åtminstone där Rhamnus Frans^ula 

 växer mera allmänt. Den är af oss funnen t. allm. ]iå några lokaler i Små 

 land och Dalarna. 



Fig. 25. Microsphcera divaricata. a peritheciuin 



med stödjetrådar ( x 80), b spetsen af en stödjeträd 



(x 415), c sporsäck med sporer (x 415 . 



21. Nectria ditissima Tul. — • Allmän löfträdskräfta. I. På grenar af bok 

 {Fagtis silvatica L.). Bokkräfta. — Halland, kronoparken Tönnersjöheden, aug. 1912. 

 T. Lagerberg. — 2. På grenar af äppelträd [Pynts Älalus L.). .Vppelträdskräfta. — Skåne, 

 Vittsjö, maj 19 12. N. Sylvén. 



Släktet Nectria hör till pyrenomyceterna och har bland dem gjorts till 

 typ för en särskild familj [NectriacetT-), hvars hufvudsakliga karaktärer bestå däri, 

 att sporhusen äro mjuka och tunnväggiga samt ha en liflig, vanligen röd eller 

 gul färg. 



N. ditissima är en utpräglad parasit och angriper som sådan en stor del 

 af våra löfträd. I södra Sverige är den sålunda en af bokens allvarligaste 

 fiender, och äfven på fruktträd anställer den understundom stor förödelse. 

 För att en infektion skall komma till stånd, erfordras i allmänhet att barken 

 ))å grenarna förut skadats, hvilket ju kan ske pä mångahanda sätt, såsom 



