SKOGENS SKADESVA.M1'AR. 



137' 



uppkomma de ätVen talrikt pä de utvikta särkantenia af l)arken, livilka där- 

 igenom bli helt och hållet rödfärgade. Äfven på den blottade veden an- 

 läggas perithecier, dock mera enstaka. De nästan cylindriska, mot toppen 

 något vidgade sporsäckarna (fig. 28 a), innehålla 8 stycken ellipsoidiska och 

 ofärgade, tvåcelliga sporer. De ytterst tunnväggiga i)ara- 

 fyserna äro upptill grenade och sammansatta af bläsfor- 

 migt ansvällda celler. Vid mognaden utpressas sjmrerna 

 i fina hvitaktiga rankor genom peritheciemynningarna. 



Utom i)å nu nämnda trädslag uppträder Å'. (filissima 

 ofta på ask, lind, lönn, po])pel m. fl. och blir sålunda 

 äfven för prydnadsträd och parkträd en allvarlig fara. 

 För dess bekämpande böra mindre kräftsår på grenar 

 bortskäras och snittytorna bestrykas med tjära e. d. I 

 bokbestånden måste de äldre, starkt angripna exemj^lar, 

 som förekomma här och hvar, och som äro sannskyldiga 

 smittohärdar, nedhuggas och deras sjuka delar oskadlig- 

 göras. I unga tätvuxna bokbestånd, där kräftan har stora 

 möjligheter för sin spridning, böra gallringar ofta företa- 

 gas och skadade träd aflägsnas och uppbrännas. 



Fig. 28. Neciria ditis- 

 sima. a sporsäck med 

 sporer och parafys, 

 b flercellig konidie 

 Fusarhim . X415. 



22. Nectria cinnabarina (Tode) Fr. — Cinnoberröd 

 löfträdskräfta. — a Konidiestadium [Tubercidaria vulgaris Tode) 

 ])å grenar af hägg [Pnitms Paifus L.). — Västergötland, Hassle, 

 mars 1910. N. Sylvén. — ■ /? Ascusstadium på grenar af alm [Ulmtis 

 jnontana Wich.). — Stockholm, Skogsinstitutets park, okt. 1910. T. Lagerberg, N. Sylvén. 



^Nectria cinnabariiia är en af de vanligaste och mest sedda af alla svam- 

 par, som förekomma på träd och buskar. Den skiljer sig från föregående 

 art därigenom, att den mycket ofta, kanske vanligast, ui)pträder som sapro- 

 fyt. Dock äger den äfven en utprägladt parasitisk förmåga och anställer 

 därigenom stor skada, särskildt på löfträd. Svampens sporer äga i allmänhet 

 endast förmåga att infektera på ställen, där veddelen blifvit blottad; brott- 

 ytor på grenar och rötter bilda särdeles goda angrep])spunkter. Ifrån dessa 

 växer mycelet ganska hastigt vidare genom veden och når till slut in i staiu- 

 men. Det angripna vedpartiet blir mörkfärgadt, dess perifera, intill de lef- 

 vande vedelementen stötande del antager understundom en olivgrön färg. 

 Då mycelet mot stamdelens yta når ut till kambiet, dödas äfven barken, och 

 på de torra barkpartierna anläggas sedermera fruktkroi)par. 

 Till en början genombrytes barken af knapp- eller vårt- 

 liknande stromabildningar af en lifligt ljusröd f:^'rg. De 

 nå en diameter af intill 3 mm. och ha en rundadt hvälfd 

 yta, från hvilken på ytterst fina, grenade hyfer afsnöras 

 små, ellipsoidiska konidier (fig. 29 c). Detta konidiesta- 

 dium beskrefs ursprungligen som en själfständig art under 

 namn af Tubercidaria vulgaris. Stromabildningarna upi:)stå 

 ofta så tätt, att hela grenar kunna få ett korall-liknande 

 Fig. 29. Nectria cin- Utseende. Under hösten och vintern utväxa sedan från 

 nabarina. a spor- dessa de egentliga fruktkropparna, perithecierna, ofta i 

 säck med sporer ^^^j. ji^ängd. Perithecierna äro något större än hos före- 

 spor^^^fx 4i5)^rkonf- gående art, ha en ojämn yta och en till slut mer eller 

 dier (x 850. mindre starkt intryckt mynning. Till färgen äro de vackert 



