MÄRGBORRHÄRJNINGEN I SÄRNA AREN 19 lo — 12. ^ 4 =>'''' 



därvid dock tydligt föredragas tallar med sämre eller afslutad tillväxt 

 eller af för öfrigt tynande beskaffenhet. I-Viska, frodiga yngre och me- 

 delålders tallbeständ af större utsträckning synas icke vara begärliga för 

 märgborrarna i härvarande skogar. Måhända frukta de att för långt af- 

 lägsna sig från den gamla öfveråriga tallskogen med dess tjocka sprick- 

 bark och dennas goda skydd under långa bistra vintrar. I de friska, 

 växtkraftiga bestånden finnes ju icke heller tillgång till torkande träd i 

 sådan mängd som i den gamla öfvermogna skogen, horpuppjiingcn 

 hade år 1912 börjat försiggå redan omkring den 5 å 10 juli och t. o. m. 

 dessförinnan, så att å vissa trakter de första nykläckta insekterna på- 

 träffades redan den 9 juli och sedan tämligen allmänt den 13 — 15 juli. 

 I slutet af juli eller senast början af augusti torde därför angreppen i 

 trädkronorna detta år vara att förvänta, där årets afkomma ej tillintet- 

 gjorts. 



Anledningen, att de nykläckta märgborrarna vid sina angrepp i 

 trädkronorna dels utvälja just de öfversta skotten i tallarna och dels 

 därvid föredraga äldre och medelålders träd, torde vara okänd, åtmin- 

 stone hvad det förstnämnda beträffar. Det förefaller ju, som om skot- 

 ten längre ned i kronan borde vara lika aptitliga och ligga närmare till 

 hands för den nerifrån marken kommande märgborren, liksom äfven att 

 de längre ned sittande skotten äro mera skyddade mot storm och för 

 stark sol, hvilket sistnämnda märgborrarna iito))i för sin afkouima synas 

 undvika i åtminstone vissa fall. Man kan nästan frestas tro, att denna 

 toppätning i trädkronornas of re del är en anordning af naturen till märg- 

 borrarnas fördel så till vida, att därmed afses ej blott att skaffa föda 

 åt insekterna utan samtidigt att genom angrepp å trädens ömtåligaste 

 del utmatta dessa och därigenom bereda dem för ett kommande års 

 äggläggning i nedre delen af stammen, hvartill, som redan framhållits, 

 utses stammar af träd med nedsatt växtkraft eller helst döende träd. 

 Endast genom dylikt utmattande af träden kunna måhända understundom 

 erhållas lämpliga föryngringshärdar, där nämligen hyggestrakter ej före- 

 komma och ej heller gamla öfveråriga, barrfattiga träd finnas. 



Beträffande angreppen i tallskotten har det ansetts, att i hufvudsak 

 endast sista årsskotten angripas, men har här visat sig, att ingångshålen 

 nästan lika ofta ätas i skott af 2 å 3 års ålder, och hafva de ej sällan 

 träffats i ända till 4:e å 5:te årsskottet från toppen räknadt. Att träden 

 därigenom taga än större skada är tydligt. 



Att under senhösten och vintern iakttaga märgborrangrepp från 

 gångna sommaren på stående träds kronor är i regel mycket svårt. 

 Skotten kunna vara urätna, men torka och gulna sällan förrän nästkom- 

 mande vår, hvarjämte de kvarsitta, till dess de antingen af snötryck af- 



