MEDDELANDEN FRÄN STATENS SKOGSFÖRSÖKSANSTALT. 



Granens topptorka. 



Av Toksten Lagerberg. 



Vid ett besök å kronoparken Lilla Svältan i Slättbygds revir i bör- 

 jan av september månad igio fästes min uppmärksamhet på en egen- 

 domlig skada, för vilken uppenbarligen en stor mängd granar i denna 

 trakt hade fallit offer. Granarna stodo nämligen med torra och avbar- 

 rade toppar, och på många hade även huvudgrenarnas spetsar dödats på 

 enahanda sätt. Att företaga en närmare undersökning över denna skade- 

 görelse medhanns emellertid icke vid detta tillfälle. Följande år upp- 

 trädde emellertid grantorkan ånyo, och den hade nu observerats på vitt 

 skilda platser i landets södra del. Då det sålunda av ingångna med- 

 delanden ville synas, som om denna skada redan fått en viss betydelse 

 för beståndsvården, blev det av vikt att få dess orsaker fullt utredda. 

 Jag företog därför detta år närmare undersökningar över densamma och 

 besökte i detta ändamål äter kronoparken L. Svältan, denna gång i säll- 

 skap med överjägmästare G. Barthelson och jägmästare H. WOLFF, 

 samt dessutom kronoparkerna S. Edsmären i Slättbygds revir. Stora 

 Svältan i Marks revir samt Ödsmål och Tormoseröd i Bohus revir. Slut- 

 ligen gjorde jag de första dagarna i oktober månad 19 12 en sista kor- 

 tare tur till L. Svältan för att i vissa avseenden komplettera mina an- 

 teckningar. 



Innan jag övergår till en redogörelse för resultatet av mina egna 

 undersökningar, torde det vara lämpligt att först giva en kort samman- 

 fattning av det viktigaste, som hittills framkommit i litteraturen om topp- 

 skador på granen. Ur jämförelsesynpunkt bör en sådan framställning 

 vara av intresse samtidigt som av densamma även framgår, huru vansk- 

 ligt det mången gång kan vara att avgöra, vad som i det enstaka fallet 

 kan vara den verkliga orsaken till skador av detta slag. 



Topptorka på den meiianeuropeiska granen. 



År 1890 beskrev R. Hartig (I, sid. 667) en förut obekant sjuk- 

 dom, som angrep de unga granskotten, och som redan vid den tiden 



Skog.tvihds/orfnins^fits Tiihhri/t, Faikaftitlningeii /<)IJ. M 



