GKANKNS r()l'l'l<)RK.\. 1S7* 



deles upphöra (jfr fig. 6). VAt tvärsnitt av stammen på detta område 

 visar mången gång en nästan fullständig överensstämmelse med de tvär- 

 snittsbilder, som v. TUHKUF (III, tafl. VIII — X) givit av sina toppskadade 

 granar och lärkar. Särskilt torde böra läggas märke till den omständig- 

 heten, att de dödade barkstrimmorna visst icke alltid förlöpa ytligt; på 

 ett tvärsnitt äro de ofta runt om begränsade av levande barkvävnad. 

 Detta faktum är av intresse, emedan v. Tubeuf (III, sid. 311) an.säg en 

 dylik skada vara av så egendomlig natur, att den i själva verket lämnade 

 honom det viktigaste beviset för riktigheten av hans elektricitetsteori. 



De av svampen dödade vävnaderna avgränsa sig mot de ännu le- 

 vande genom en flerskiktad korkmantel. Omedelbart under den torra 

 toppen, där levande barkpartier omväxla med döda, blir naturligtvis tjock- 

 lekstillväxten högst oregelbunden, stammen blir därför snart knölig och 

 gropig. Tillväxten av de levande veddelarna stegras i onaturlig grad, 

 såsom ofta fallet är vid svampinfektioner, callusbildningar uppstå (jfr 

 fig. 7) kring de döda vedpartierna, och genom de av dem framkallade 

 inre övervallningarna bringas ytterbarken till slut att brista. Understundom 

 kan genom denna söndersprängning den döda veddelen blottläggas helt 

 och hållet, ofta drives den till och med så långt, att sprickan i ytter- 

 barken fortsätter ett längre eller kortare stycke ned genom den tillstö- 

 tande levande barkzonen, varigenom den klorofyllförande innerbarken 

 här kommer i dagen. Då sprickorna i sin helhet mycket snart utfyllas 

 av kåda, har detta till följd, att gasutbytet med luften i hög grad för- 

 svåras för denna gröna barkvävnad. Sannolikt är detta orsaken till att 

 densamma understundom kan bli platsen för en omfattande lenticellbild- 

 ning. I det fall, som jag närmare undersökte, hade lenticellerna, som i 

 genomsnitt hade en diameter av i mm., i stor mängd genombrutit det 

 tunna, hårdnade kådskiktet och förbindelsen utåt hade på detta sätt bli- 

 vit återställd. En intressant parallell till denna egendomlighet hade jag 

 flerstädes tillfälle att iakttaga såväl på kronoparken Ödsmål som å krono- 

 parken L. Svältan. Då granen understundom angripes av Dasyscypha 

 calycina, kan stammen nedom angreppshärden bliva överdragen av ett 

 starkt och jämnt fördelat kådflöde. Inom området för detta inträder med 

 tiden en påfallande riklig utveckling av lenticeller, här dock av bet\dligt 

 större dimensioner. De nå understundom en bredd av nära i cm. och 

 höja sig avsevärt ovan det uppbrutna kådskiktet. Även i detta fall torde 

 man få anse lenticellernas uppkomst som en direkt följd av det menliga 

 inflytande kådbetäckningen utövar på stamdelens gasutbyte 



Huruvida svampen äger förmåga att från det ursprungliga infektions- 

 området utbreda sig allt längre ned genom stammen är osäkert. Dock 

 förefaller det, som om så ej skulle vara fallet. Möjligen skulle man kunna 



